У попередній серії...
Як принцесу, мене було обрано для поширення магії дружби по всій Еквестрії.
Навіщо тоді Древо Гармонії хоче, аби ми залишалися тут, в Понівілі?
Здуріти можна!
Тут же уся Еквестрія!
...чому наші відзнаки отам?
Схоже, що мапа хоче, аби ми це з'ясували.
Ціле село, де на всіх одна відзнака?
Вітаю!
Це неначе найславніше місце в Еквестрії.
Я така рада, що ви зацікавилися нашим сховищем відзнак.
Це пастка!
Тепер ви зможете лишитися до кінця своїх днів тут, без відзнак!
My Little Pony: Магія Дружби Сезон 5, Серія 2 — Відзнако-мапа, частина 2 УВАГА! Це не фінальна версія перекладу.
Розроблено для телебачення: Лорен Фауст
Схожість несе спокій.
Винятковість — обман.
Звільніться від своїх відзнак.
Оберіть єдність своїм талантом.
Виділитися — це зазнати поразки.
Гей, а не так вже й погано!
Будьте кращими, не стаючи кращими.
Треба якось звідси вибиратися.
Від цього голосу вже вуха пухнуть.
Ох, яке жахіття!
Ну-ну, Реріті.
Все ще досить добре.
Неправда!
Подивися на оці завіски!
Не можу зрозуміти, це дрантя, чи ні!
Ну, я думаю, вони милі.
І я також!
Ох, яке щастя!
Не допоможеш нам, пташенятко?
Давай, лети по допомогу!
Навіть чирікання більше не розумію.
Ці двері зачинені щільніше за...
літню... свині, які...
От чорт!
Вся моя сільська говірка зникла!
Ну, не знаю, може схожість, це все ж надзвичайно весело!
Чи, скоріше, просто приємно, гадаю.
Щось не так із цим посохом.
Я вивчала культуру східних єдинорогів менше, ніж слід було.
Але я абсолютно певна, що Металбрук мав лише вісім чарівних реліквій, а не вісім.
І щось я не пам'ятаю, щоб серед них були посохи.
Ну, схоже тепер в тебе достатньо часу, аби поміркувати над цим.
Оберіть єдність своїм талантом.
Різність несе розчарування.
Виділятися — це зазнати поразки.
Будьте кращими, не стаючи кращими.
Схожість дарує свободу.
Щастя прийде з прийняттям своїх недоліків.
Ви не кращі за своїх друзів.
Ідея!
Я знаю, як нам вибратися.
Забий вже, Твайлайт.
Ці двері не вибити.
А вікна, на жаль, замалі для нашої втечі.
Є ще третій шлях.
Ну звісно!
Зрештою вітер із погодою розберуть ці стіни по цеглинам.
Отож нам лишається дочекатися, коли це станеться, а тоді вже вийти!
Безпрограшний план!
Певно.
Нам взагалі-то і не треба тікати.
Вони випустять нас, коли подумають, що ми почали поділяти їх світогляд.
Вони нізащо не повірять, що ми всі за одну ніч змінили свою думку.
Одній з нас вони можуть повірити.
Що, мені?
Ти теревенила про те, яке чудове це місце, як тільки побачила його.
Просто усі тут такі милі, а саме село таке гарненьке, і...
Ох, ваша правда.
Скоріш за все вони повірять мені.
Так не хочеться їм брехати.
Вони були такими привітливими і дружніми.
Окрім запирання нас сюди, і спроб змусити нас відмовитися від того, що робить нас особливими.
Гаразд, я згодна.
Себто, кльово.
Але, що мені робити, коли мене випустять?
Ти матимеш знайти як повернути нам наші відзнаки.
Доброго ранку.
Гарно провели цю ніч?
За мною.
Там на вас чекають ваші нові друзі.
Підходьте, друзі! Всі сюди!
Ми зібралися, аби дізнатися, чи є тут готові приєднатися до нас.
Ви здобудете стільки друзів, коли нарешті збагнете, що відзнаки вам не до чого.
Як і таланти, які вони уособлюють.
В нас прийнята церемонія привітання нових друзів.
Зібравшись всім селом, ми побудуємо вам ваше нове житло.
Якось байдуже.
Хай вони зараз в вас, але незабаром ми повернемо собі свої відзнаки.
Жоден з вас не розуміє, га?
Не можна подружитися проти чиєїсь волі.
Не так це робиться.
Будь ласка, приєднуйтеся!
Ми обожнюємо дружитися!
Нічого страшного, понята
Це цілком звичайне протікання процесу зрівнювання для тих, хто ще...
не позбувся старих звичок.
Завтра спробуємо знову.
Дамо їм більше часу поміркувати щодо наших поглядів.
Я не проти приєднатись!
Флаттершай? Як ти могла?!
Якщо віддавши відзнаку я зможу залишитися в цьому прекрасному селі із такими милими поні, то я згодна.
В нас з'явився новий друг, понята!
Ти тепер одна з нас!
Перейдемо до іншої справи.
Бо схоже, що деяким з нас не до вподоби тутешній стиль життя.
Прикро, але це правда, любі друзі.
Не скажеш нам імена своїх друзів, які так відчайдушно сумують за своїми відзнаками,
що вони вирішили потайки обговорювати це із чужинцями?
Аби переконатися в щирості твого вибору.
Я не знаю їх.
Вибачте, але мені ще незнайомі ваші імена і обличчя.
Дурниці!
Вочевидь ці поні зустрілися із тобою особисто.
Просто вкажи на них.
Це був я!
Я, і лише я.
Я хотів лише ненадовго повернути її собі.
І ти цілком певен, що більш нікого не було?
Я всього лише хотів пригадати, як воно було раніше.
І навіть не подумав про ту біль, яку ти завдаш своїм друзям?
Як егоїстично.
Пробачте, поні.
Я зовсім не збирався залишати вас.
Я всіх вас...
Чим я думав?
Як я міг навіть подумати про повернення своєї відзнаки.
Не кіпішуй.
Флаттершай на раз-два витягне нас звідси.
Ви що, прогледіли, що щойно сталося?
Ваша подруга стала по наш бік!
А незабаром кожна з вас стане по наш бік!
Це лише питання часу!
Радість ллється як з відра.
Відра не містять радість. Вона є реакцією твого мозку на якийсь приємний подразник.
А нам що робити, доки Флаттершай там шукає наші... відзнаки?
Треба триматися духом, як тільки можемо.
Якщо Паті Фейвор побачить наскільки ми дружні попри всю нашу різність,
можливо, нам вдасться через нього переконати решту села.
Виділитися — це зазнати поразки.
Сподіватимемося, що жодна з нас не здасться першою.
Вітаю!
Ого, ви справді найславніші поні, яких я тільки зустрічала.
Пішли.
Усі нові друзі лишаються зі мною, доки їх житло ще будується.
Влаштовуємо тебе, аби ти швидше змогла насолодитися усіма радощами нашого села.
Повернути відзнаки, ось що тобі треба зробити, Флаттершай.
Всього лише прокрадися крізь цю темінь до тої моторошної старої печери із страшним чарівницьким посохом,
а тоді повернути відзнаки...
Добре, ти така молодець, печера має бути вже близько.
Відмінна робота, Дабл Даймонде.
Звісно.
Але не розумію навіщо ти попросила мене перенести їх сюди.
Флаттершай тепер одна з нас.
Я певен, їй можна вірити.
Ось ця належить принцесі.
І вона може дуже знадобитися нам в нашій справі.
Але, якщо Твайлайт Спаркл подружиться із нами, нащо тоді взагалі перейматися через старі відзнаки?
Просто хочеться притримати їх біля себе, доки не все ще... спокійно.
Можеш іти, Дабл Даймонд.
Ой, леле.
Як же мені тепер повернути відзнаки?
Старлайт, незграбна ти дурепа!
Ох, ні!
Щось мені підказує, що цей день буде хорошим!
Ну, може хтось з вас хоче нам щось сказати?
Яка жалість.
Що ж, завтра — так завтра, ніхто ж не проти?
Жодних нових друзів сьогодні, на жаль.
Зажди!
Мені б хотілося самою їх замкнути.
Дивовижно, Флаттершай.
Оце так настрій!
Паті Фейвор, не бажаєш повернутися?
Мені так соромно, Старлайт!
Соромно перед усіма вами!
Я освідомив свою помилку.
Взагалі не хочу й знати про свою відзнаку.
Схоже, в нас таки є привід для свята!
Мене там намагалися зламати! Вони без упину товмачили мені про те, наскільки вони різні,
і як це чомусь робить їх дружбу міцнішою.
Просто незбагненно!
Та я ані слова не слухав!
Я знав їхній задум, а тому не слухав ані слова!
Молодець, Паті Фейвор.
І ми раді зустрічати тебе із розпростертими обіймами!
Ем, Старлайт. Здається, в нас може з'явитися сьогодні ще один друг.
Це правда?
Я... я так думаю.
Але хочу переконатися.
Погодившись залишити свою відзнаку в сховищі, я дійсно стану щасливішою?
Поглянь навколо!
Єдність дарувала нам таке щастя, про яке ти й думати не могла.
А чи не можна мені залишитися із вами, але зі своєю відзнакою?
Навіть не обговорюється!
Поні із різними відзнаками, це йде супроти нашої філософії.
Ми тут усі рівні!
Тоді як ти поясниш це?
Знала, що тобі не можна вірити!
Ні! Геть-геть!
На що витріщилися?
Проблема в них, не в мені!
Як ти могла?!
Ти казала від відзнак лише біди!
А від особистих талантів — біль і смута!
Все так, невже не бачите?
Подивіться на них!
Тоді чому?
Чому ти забрала наші, залишивши собі свою?
Я... я не могла, недоумки!
Як накажете збирати відзнаки без своїх чар?
Але посоху має бути достатньо.
Це просто уламок дерева, який я знайшла в пустелі.
Лише завдяки моїй магії це можливо.
Ви б так і надалі жили свої жалюгідні життя, переконані в своїй досконалості над іншими,
якби не мої магічні здібності.
Я дала вам дружбу! Я дала вам єдність!
Я створила гармонію!
Ти всім набрехала!
Ну то й що? Все інше є правдою.
Єдиний спосіб здобути щастя — стати рівними.
Усім, окрім тебе?
Кожен поні має свій дар і талант до чогось.
І ми ділимося ними із іншими. Саме так ми...
Стули свою пельку!
Ти не можеш мати відзнаку, Старлайт.
Або усі ми рівні, аби ніхто.
Ну ж бо! Повернемо собі свої відзнаки!
Альо, гайда по свої відзнаки!
Наші відзнаки не в сховищі.
Вони отам...
із нею.
Народ, розійдіться!
Навіть без відзнаки ясно, яка це краса.
Надумали, що можуть прийти до мене і зруйнувати моє життя,
Подивимося, як їм сподобається доживати свої дні без своїх дорогоцінних відзнак.
З дороги геть, народ!
Їх нема. Вони були прямо отам.
Ось!
Вона прямує до перевалу.
Якщо досягне цих гір, нам вже ніколи не знайти її.
Просто дивовижно!
Там ціла система печер. Ваші відзнаки зникнуть назавжди.
Тоді не будемо гаяти часу.
Ну що за жарти?!
Що, вже готові відмовитися від усього заради цих чужинців?
Ми відмовилися від усього заради тебе!
Бо думали, що ми друзі.
Аж не віриться, що ми маємо покладатися на інших поні у рятуванні наших відзнак.
Якби ми не прийшли їм на допомогу, вони б досі жили за її правилами.
А тепер їх черга допомогати нам.
І я знаю, що їм це під силу.
Мій новенький рецептик -
сніжний пиріг!
Вона ж зараз втече!
Гей! Це ж мої старі лижі.
Саме тут я уперше зустрівся із Старлайт.
Може потім поринатимеш у спогади? Вона майже досягла печери!
Не підкинеш?
Нарештоньки я можу брикатися мовля той наймит-змієпас з ранчо в Епалузі!
А ще твоя говірка повернулася!
Я роками вивчала це закляття! Як це тобі~
Я так само навчалася магії роками.
Зовсім не розуміючи, що таке навчання не просуне мене далеко.
Кожна з моїх подруг навчила мене чомусь новому про себе.
Лише завдяки цим дарам, їх пристрасті, а також їх особистості я відкрила для себе свою внутрішню магію.
Без них я б ніколи не дізналася, що я представляю Елемент Магії.
І не стояла би тут, аби спинити тебе сьогодні.
Облиш ці сентиментальні дурощі!
Я дала їм справжню дружбу, яку інакше ніяк не здобудеш!
Звідки тобі знати?!
Ти ніколи нам не давала й шансу!
Вона втікає!
Там нам ніколи її не знайти!
Сподіватимемося, що коли вона зможе обміркувати все,
вона збагне, що ви всі чомусь навчили її.
Це ти навчила нас дечому.
Усі ми прийшли сюди, бо нам чогось не вистачало в житті.
Ми думали, Старлайт змогла допомогти, а тепер...
тепер ясно, що це щось було із нами завжди.
Це ми!
Отож, ви залишаєтеся в цьому селі?
Це ж наш дім.
І я звідси ні копитом.
Це можливість нам усім пізнати один-одного ще раз,
але вже по-справжньому!
І нарешті я зможу спекти щось окрім тих гидотних мафінів!
Оце вже щирі посмішки.
Навряд я до цього звикну.
Я вважаю, це дивовижно.
Це означає, що мапа кличе нас в якесь інше місце?
Думаю, це означає, що наша робота тут виконана.
Схоже, ти мала рацію, Твайлайт.
Мапа не безпричинно направила нас сюди.
Ми показали цим поні справжню дружбу.
Думаю, саме цьому ти в нас принцеса дружби.
Але мапа не посилала мене одну, а нас усіх.
Бо ви є частиною мене, кожна з вас.
І я знаю, що ви також є частиною моєї місії по поширенню дружби.
Таке відчуття, ніби це кінець.
Але ж це не має закінчуватися зараз, так?
Бо пекарка з Цукор Белль таки гарнюцька!
Думаю, ми могли б тут затриматися ненадовго. Ходімо!
Українською переклав: Анатолій "Мрійник" Бєлібов | Anatoly136UA