{
  "submission_id": "3024581",
  "keywords": [
    {
      "keyword_id": "2193",
      "keyword_name": "fantasy",
      "contributed": "f",
      "submissions_count": "27486"
    },
    {
      "keyword_id": "11895",
      "keyword_name": "finnish",
      "contributed": "f",
      "submissions_count": "102"
    },
    {
      "keyword_id": "1440",
      "keyword_name": "human",
      "contributed": "f",
      "submissions_count": "110003"
    },
    {
      "keyword_id": "165",
      "keyword_name": "male",
      "contributed": "f",
      "submissions_count": "1214599"
    },
    {
      "keyword_id": "2432",
      "keyword_name": "oc",
      "contributed": "f",
      "submissions_count": "81411"
    },
    {
      "keyword_id": "909",
      "keyword_name": "romance",
      "contributed": "f",
      "submissions_count": "9222"
    }
  ],
  "hidden": "f",
  "scraps": "f",
  "favorite": "f",
  "favorites_count": "0",
  "create_datetime": "2023-06-08 14:04:20.412605+00",
  "create_datetime_usertime": "08 Jun 2023 16:04 CEST",
  "last_file_update_datetime": "2023-06-08 14:02:25.162431+00",
  "last_file_update_datetime_usertime": "08 Jun 2023 16:02 CEST",
  "username": "Kurjin",
  "user_id": "1076211",
  "user_icon_file_name": "294760_Kurjin_aaaaaaniiccooo.png",
  "user_icon_url_large": "https://nl1.ib.metapix.net/usericons/large/294/294760_Kurjin_aaaaaaniiccooo.png",
  "user_icon_url_medium": "https://nl1.ib.metapix.net/usericons/medium/294/294760_Kurjin_aaaaaaniiccooo.png",
  "user_icon_url_small": "https://nl1.ib.metapix.net/usericons/small/294/294760_Kurjin_aaaaaaniiccooo.png",
  "file_name": "4524098_Kurjin_veksi_luku_04.txt",
  "file_url_full": "https://nl1.ib.metapix.net/files/full/4524/4524098_Kurjin_veksi_luku_04.txt",
  "file_url_screen": "https://nl1.ib.metapix.net/files/screen/4524/4524098_Kurjin_veksi_luku_04.txt",
  "file_url_preview": "https://nl1.ib.metapix.net/files/preview/4524/4524098_Kurjin_veksi_luku_04.txt",
  "files": [
    {
      "file_id": "4524098",
      "file_name": "4524098_Kurjin_veksi_luku_04.txt",
      "file_url_full": "https://nl1.ib.metapix.net/files/full/4524/4524098_Kurjin_veksi_luku_04.txt",
      "file_url_screen": "https://nl1.ib.metapix.net/files/screen/4524/4524098_Kurjin_veksi_luku_04.txt",
      "file_url_preview": "https://nl1.ib.metapix.net/files/preview/4524/4524098_Kurjin_veksi_luku_04.txt",
      "mimetype": "text/plain",
      "submission_id": "3024581",
      "user_id": "1076211",
      "submission_file_order": "0",
      "full_size_x": null,
      "full_size_y": null,
      "screen_size_x": null,
      "screen_size_y": null,
      "preview_size_x": null,
      "preview_size_y": null,
      "initial_file_md5": "661f7da361924eb70e08f11f0c13fe86",
      "full_file_md5": "661f7da361924eb70e08f11f0c13fe86",
      "large_file_md5": "",
      "small_file_md5": "",
      "thumbnail_md5": "",
      "deleted": "f",
      "create_datetime": "2023-06-08 14:02:25.162431+00",
      "create_datetime_usertime": "08 Jun 2023 16:02 CEST"
    }
  ],
  "pools": [
    {
      "pool_id": "86329",
      "name": "The Wizard's Cat",
      "description": "",
      "count": "22",
      "submission_left_submission_id": "3024559",
      "submission_left_file_name": "4524068_Kurjin_wizardocat_03.txt",
      "submission_right_submission_id": "3024586",
      "submission_right_file_name": "4524105_Kurjin_wizardocat_04.txt"
    }
  ],
  "description": "[center]Ensimmäinen: [url=https://inkbunny.net/s/3024536]Luku 1[/url]\n[url=https://inkbunny.net/s/3024556]Luku 3[/url] <---- Edellinen | Seuraava ----> [url=https://inkbunny.net/s/3024596]Luku 5[/url][/center]\n\nNeljäs luku. Kirjoitettu vuonna 2018.\n\n\nTarina, hahmot, jne. © [iconname]Kurjin[/iconname]",
  "description_bbcode_parsed": "<span style='word-wrap: break-word;'><div class='align_center'>Ensimm&auml;inen: <a href=\"https://inkbunny.net/s/3024536\" rel=\"nofollow\">Luku 1</a><br /><a href=\"https://inkbunny.net/s/3024556\" rel=\"nofollow\">Luku 3</a> &lt;---- Edellinen | Seuraava ----&gt; <a href=\"https://inkbunny.net/s/3024596\" rel=\"nofollow\">Luku 5</a></div><br /><br />Nelj&auml;s luku. Kirjoitettu vuonna 2018.<br /><br /><br />Tarina, hahmot, jne. &copy; \r\n\t\t\t\t\t<table style='display: inline-block; vertical-align:bottom;'>\r\n\t\t\t\t\t\t<tr>\r\n\t\t\t\t\t\t\t<td style='vertical-align: middle; border: none;'>\r\n\t\t\t\t\t\t\t\t<div style='width: 50px; height: 50px; position: relative; margin: 0px auto;'>\r\n\t\t\t\t\t\t\t\t\t<a style='position: relative; border: 0px;' href='https://inkbunny.net/Kurjin'><img class='shadowedimage' style='border: 0px;' src='https://nl1.ib.metapix.net/usericons/small/294/294760_Kurjin_aaaaaaniiccooo.png' width='50' height='50' alt='Kurjin' title='Kurjin' /></a>\r\n\t\t\t\t\t\t\t\t</div>\r\n\t\t\t\t\t\t\t</td>\r\n\t\t\t\t\t\t\t<td style='vertical-align: bottom; font-size: 10pt;'>\r\n\t\t\t\t\t\t\t\t<span style='position: relative; top: 2px;'><a href='https://inkbunny.net/Kurjin' class='widget_userNameSmall'>Kurjin</a></span>\r\n\t\t\t\t\t\t\t</td>\r\n\t\t\t\t\t\t</tr>\r\n\t\t\t\t\t\t</table></span>",
  "writing": "﻿[b]Luku 4: Puhuva kissa[/b]\n\nNicolas oppi nopeasti, että Edgarilla oli monta tarinaa kerrottavana. Hän oli varsin mukavan oloinen mies, mutta kova lörpöttelemään. Kaksikon kierrellessä Sadan taipaleen kylässä, Edgar kertoi monista aiemmista matkoistaan tuossa kyseisessä paikassa. Hän oli todistanut monenlaista menoa, niin hyviä kuin pahojakin asioita, aina näyttävistä festivaaleista salamurhaajan tekojen todistamiseen.\n\nKun Edgar oli aikansa horissut kokemuksistaan ja asioista joita oli nähnyt, kääntyi hän vuorostaan Nicolaksen puoleen.\n\n”Saanenko kysyä miksi olet matkalla Orvokkikumpuun?” Edgar kysyi.\n\n”No… tuota… sain vähän aikaa sitten tietää, että olen velho”, Nicolas vastasi. ”Olen aikeissa oppia lisää uusista voimistani.”\n\n”Jassoo”, Edgar lausahti. ”Et kyllä näytä velholta vaan enemmänkin eksyneeltä rääpäleeltä.”\n\nNicolas raapi päätään hieman vaivautuneen oloisena. Noinko selvästi se näkyi?\n\n”En kiistä”, hän kuitenkin sanoi.\n\nEdgar naurahti.\n\n”Ei millään pahalla, poika”, mies tokaisi. ”Kuitenkin, magia voi olla vaarallista, niin käyttäjälle kuin muillekin. On siis hienoa, että aiot oppia voimistasi. Toivon että käytät lahjojasi hyvään. Maailma tarvitsee lisää hyväntahtoisia velhoja. Minä tapasin yhden kun menetin käteni. Hänen ansiostaan en joutunut pitkään kärsimään vuotavasta vammastani.”\n\nSen jälkeen puheenaiheet vaihtuivat jälleen arkisempiin aiheisiin. Myös Edgarin hyväntuulisuus tarttui pian Nicolakseen. Kaksikko jatkoi kiertelyään kylässä, jutustellen ja tutustuen toisiinsa paremmin.\n\nHe olivat vasta kohdanneet mutta Nicolas piti jo tästä miehestä. Tämä oli niin täynnä elämäniloa ja seikkailumieltä ja positiivista asennetta. Nicolas koki että Edgar oli turvallista ja mukavaa matkaseuraa, sillä hän vaikutti rehelliseltä mieheltä, joka oli nähnyt maailmaa. Juuri sellaista kumppania nuori velho kaipasikin matkalleen. Nicolaksen aiempi epävarmuus oli kuin pois pyyhkäisty, kiitos tämän mukavan miehen. Ehkä alun alkaenkin Nicolaksen ongelma ei ollut matka itse, vaan yksinäisyys. Mutta nyt hänen ei tarvinnut murehtia siitä.\n\nPäivän lähestyessä iltaa Nicolas ja Edgar lähestyivät majatalo Hullua rakkia, jossa he aikoivat viettää seuraavan yön. He astuivat sisälle rakennukseen ja heti ensiksi varasivat kahden hengen huoneen. Heidän onnekseen niitä oli vielä jäljellä. Mutta ennen huoneeseen sulkeutumista he nauttivat vielä lämpimän aterian salin puolella. Edgar ehdotti maksavansa molempien ruoan, mikä ei haitannut Nicolasta lainkaan – hän ei ollut syönyt kunnolla koko päivänä. Tarjoilija toi molemmille annoksen perunoita ja kanaa sekä juotavaksi olutta. Kaksikko söi hyvällä ruokahalulla, jättäen jutustelun vähemmälle.\n\nAterioinnin jälkeen he ohjautuivat yöksi saamaansa huoneeseen, joka sijaitsi toisessa kerroksessa. Se oli melkoisen pikkuruinen, kalusteina vain pari sänkyä  ja pieni pöytä, jonka päällä oli kynttilä. Pieni ikkuna tarjosi näkymän vilkkaalle pääkadulle.\n\n”Parasta alkaa nukkumaan”, Edgar totesi riisuessaan paitaansa. ”On hyvä lähteä matkaan aamunkoitteessa.”\n\n”Selvä on”, Nicolas myöntyi. Hän riisui uuden viittansa ja tunikansa sekä saappaansa ja kävi makaamaan sänkyynsä. Unta ei tarvinnut odottaa kauaa ja pian hän jo nukkuikin sikeästi.\n\nAamulla Edgar ravisteli Nicolaksen hereille.\n\n”Nousehan”, mies sanoi. ”Matkalaisena on hyvä hyödyntää kaikki päivänvalo.”\n\nNicolas nousi istumaan, haukotteli ja venytti jäseniään. Sitten hän nousi sängystä ja puki riisumansa vaatteet takaisin ylle. Näiden toimien jälkeen kaksikko lähti yösijan tarjonneesta huoneesta ja he laskeutuivat alakertaan. Mukaansa he vielä ostivat leivät ja parit omenat täytteeksi Edgarin pussiin, poistuen sen jälkeen rakennuksesta. Päivä oli vielä nuori ja ulkona oli hieman viileää. Nicolas värisi kylmyydestä, mutta Edgaria viileys ei näyttänyt haittaavan. Miehet suuntasivat kaivolle täyttääkseen vesileilinsä. Sitten he lähtivät kulkemaan Sadan taipaleen kylästä pois pääkatua pitkin, jättäen kotvasen kuluttua tämän vieraanvaraisen paikan taaksensa.\n\nHe eivät olleet vielä kovin kaukana kylästä kun Nicolas kysyi: ”Minne me olemme nyt matkalla?”\n\n”Seuraava etappimme on Valkean ketun kylä”, Edgar vastasi.\n\n”Mistä moinen nimi?” Nicolas uteli.\n\n”Voi, se on traaginen tarina”, Edgar totesi. ”Mutta ehkä sinun on hyvä tietää se, ettet aivan kuoliaaksi säikähdä kun vietämme yön siellä.”\n\nNicolas jännittyi.\n\n”Jos muistan oikein, tämä tarina tapahtui pari vuosituhatta sitten”, Edgar aloitti. ”Oli muuan lordi, joka asui linnassa palvelusväkensä kanssa. Eräänä päivänä hänen koko elämänsä muuttui, kun muuan nuori neito tuli anomaan lepopaikkaa. Lordi ei ollut koskaan nähnyt mitään hänen kaltaistaan. Neidon vaatteet olivat kuin toisesta maailmasta ja tämän olemus oli samaan aikaan sekä vahva että sulokas. On epävarmaa että kuka tuo mystinen neito oli tai mistä hän tuli, mutta oli selvää mihin tämä hänen vierailunsa johti: hän ja lordi rakastuivat. Pienen hetken heidän elämänsä oli täydellistä. Mutta kaikilla ei ole onnellisia loppuja. Heidän onnensa loppu tuli mustasukkaisen velhon hahmossa. Tämä häijy magian mestari valtasi lordin linnan ja nähtyään lordin rakastajattaren, halusi myös tämän itselleen. Neito ei suostunut ja raivoissaan velho muutti rakastavaiset mustaksi ja valkeaksi ketuksi ja karkotti heidät pois linnan mailta. Ehkä jos kohtalo olisi ollut armeliaampi kovaonniselle kaksikolle, he olisivat voineet elää uusissa kehoissaan onnellisena. Niin ei valitettavasti käynyt. Pian metsästäjä tappoi entisen lordin. Neito ei kestänyt elää ilman häntä, joten hän juoksi läheisen kylän läpi sydäntä riipivästi ulvoen ja hyppäsi alas kalliolta kuolemaansa. Yhä edelleen tuo murheellisen valkoisen ketun aave ryntää kylän läpi aavemaisesti parkuen, tuoden epäonnea niille jotka hänet kohtaa. Linna on nykyään raunioina, mutta ketun jokaöinen kummittelu pitää muistoa yllä noista ajoista. Kukaan ei tiedä miten tämä tarina on päätynyt yleiseen tietoisuuteen. Ehkä se ei edes ole totta. Mutta eikö se olekin katkeransuloinen?”\n\nNicolas ei tiennyt mitä sanoa. Ajatus aaveen kohtaamisesta suoraan sanoen karmi häntä.\n\nEdgar naurahti hyväntahtoisesti nuorukaisen säikähteneelle ilmeelle ja totesi: ”Ei se niin pelottavaa ole kuin miltä kuulostaa. Pysytellään illan tullen sisätiloissa niin kaikki on hyvin. Rosvoja pitäisi enemmänkin pelätä. Tiedätkö, toisinaan elävät ovat pelottavampia kuin kuolleet.”\n\n”Kuinka pitkä matka meillä on Valkean ketun kylään?” Nicolas kysyi vanhemman miehen pohdiskelun välissä.\n\n”Melkein pari päivää”, Edgar vastasi. ”Saamme seuraavan yön nukkua taivasalla. Toivottavasti se ei haittaa sinua.”\n\n”En ole koskaan viettänyt yötä ulkona”, Nicolas myönsi. Eipä hän myöskään ollut koskaan poistunut kotikylänsä tienoilta. Niin paljon uusia kokemuksia oli luvassa.\n\n”No, saatpahan nyt totutella siihen”, Edgar sanoi.\n\nTämän jälkeen he kulkivat hetken hiljaisuuden vallitessa. Sanatonta matkaa ei kuitenkaan pitkään jatkunut kun Edgar jo oli taas hölisemässä. Mies kertoi perheestään eli vaimostaan ja kahdesta tyttärestään. Hän toivoi että vielä jonain päivänä hän matkailisi yhdessä pienten neitojensa kanssa ja hankkisivat perheenä kokemuksia maailmalla. He olivat vielä liian pieniä moiselle seikkailulle, mutta ehkä jonain päivänä Edgarin toive toteutuisi.\n\nPäivä lämpeni keskipäivän tienoilla. Sää oli mukavan lämmin, ei liian kylmä eikä liian kuumakaan. Kaksikon matka sujui mutkattomasti. Jossain kohtaa he pysähtyivät syömään osan eväistään ja juomaan, mutta muuten he kävelivät yhtäjaksoisesti.\n\nKun päivä kääntyi iltaan ja pimeys läheni, alkoivat miehet valmistautua lepäämään. Nicolas oli aivan poikki, sillä hänellä ei ollut niin kovaa kuntoa ja kokemusta matkailijana kuin Edgarilla. Vanhempi mies keräsi kokoon polttopuita ja Nicolas auttoi sytyttämällä sitten nuotion Edgarin tuluksilla. Nuori velho kietoutui viittaansa ja istui nuotion ääreen; lämmin tuli tuntui hyvältä viilenevässä yössä.\n\n”No, miltä reissaaminen on tuntunut?” Edgar kysyi.\n\n”Rankemmalta kuin luulin”, Nicolas vastasi.\n\n”Totut siihen kyllä”, Edgar sanoi.\n\n”Niin kai”, Nicolas totesi.\n\nVelho tuijotti nuotion liekin tanssia. Jokin tuossa näyssä oli kovin hypnoottista. Pikku hiljaa viittaansa kääriytynyt nuorukainen lipui täysin huomaamattaan unten maille.\n\nAamun sarastaessa jälleen kerran vanhempi mies herätti nuoren velhon. Nicolas ei ollut nukkunut kovin hyvin kylmän yön takia ja koska ei ollut tottunut nukkumaan maaperällä, olkoonkin sammaleiden pehmustama. Onneksi seuraavan yön he saisivat viettää taas sisätiloissa. Aterioituaan kaksikko jatkoi matkaansa.\n\nAika kului kahden matkalaisen tarpoessa määrätietoisesti eteenpäin. Päivä oli pilvinen ja Nicolas toivoi, ettei alkaisi sataa. Sellaisessa kurjassa ilmassa olisi todella ikävää kävellä.\n\nIltapäivän tienoilla miesten edessä häämötti heidän määränpäänsä: Valkean ketun kylä. Se oli huomattavasti pienempi kuin Sadan taipaleen kylä, etenkin koska taempana, ei kovin pitkän matkan päässä, kohosi kukkulalla ylpeänä muinaisen linnan rauniot kuin aavemainen suuri varjo.\n\nKun kaksikko saapui kylään, Edgar kääntyi Nicolaksen puoleen ja lausui: ”Minulla on henkilökohtainen asia hoidettavana. Pärjäätkö jonkin aikaa yksiksesi?”\n\n”Luulisin”, Nicolas vastasi.\n\n”Hyvä, hyvä”, Edgar sanoi. ”Nähdään majatalolla illan suussa.”\n\nTämän jälkeen vanhempi mies marssi omille teilleen. Nicolas jäi hetkeksi vain seisomaan ja katsomaan kuinka hänen matkakumppaninsa etääntyi hänestä. Iltaan olisi vielä hetki aikaa. Nuorukainen voisi jo etsiä majatalon ja levätä odotellessaan Edgaria. Mutta toisaalta taas hän voisi kierrellä kylässä tappaakseen aikaa. Kyllä, kyllä… Niin hän päätti tehdä. Ja niin Nicolas lähti pienelle kyläkierrokselleen.\n\nValkean ketun kylän asukkaat viettivät rauhallista elämää. Siltä ainakin Nicolaksen silmään näytti. Hän näki muutamia kyläläisiä askareidensa parissa, muttei paljoa. He eivät juurikaan kiinnittäneet huomiota nuoreen matkalaiseen; pari tosin tervehti häntä. Nicolaksesta paikka vaikutti kodikkaalta, ehkä siksi että sen hiljainen arki toi mieleen hänen kotikylänsä.\n\nJonkin ajan päästä Nicolas totesi harmikseen, että oli onnistunut eksymään. Hän katseli ympärilleen, yrittäen löytää jotain vinkkiä siitä, mistä mahdollisesti pääsisi majatalolle. Ketään ei näkynyt siinä sopukassa johon hän oli onnistunut vaeltamaan, joten hän ei voinut kysyä opastusta keneltäkään. Paitsi jos lähtisi koputtelemaan oville, mitä hän ei mielellään tekisi.\n\nNicolas raapi päätään. Eräs kuja hänen lähellään vaikutti lupaavalta. Ehkä hän voisi kokeilla mihin se johtaa.\n\nHän tosin ehti ottaa vain pari askelta ennen kuin kuuli äänen: ”Sinuna en menisi sinne. Siellä saattaa lymyillä varkaita.”\n\nSäikähtäneenä, nuori velho kuikuili ympärilleen nähdäkseen puhujan. Hän kuitenkin vaikutti olevan yksin.\n\n”Täällä ylhäällä.”\n\nNicolas käänsi katseensa ylös. Tosin ainoa olento jonka hän näki oli muurin päällä istuva musta kissa. Mutta eihän se voinut olla tämän salaperäisen äänen takana, eihän?\n\nHän oli väärässä.\n\n”Et taida olla täkäläisiä”, kissa sanoi.\n\n”En… en olekaan”, Nicolas vastasi hämmentyneenä. ”Olenko… voi hyvänen aika… olenko tullut hulluksi?”\n\nMusta kissa heilautti häntäänsä ja kysyi: ”No, oletko mielestäsi hullu?”\n\n”En… luulisin?” Nicolas ei ollut koskaan kuullut puhuvista eläimistä. Mutta ottaen huomioon että hänkin oli velho, puhuvat eläimetkin olivat yhtä mahdollisia. Tämä oli jälleen hyvä esimerkki siitä kuinka suljetussa yhteisössä hän olikaan elänyt.\n\n”Minne olet matkalla?” kissa kysyi.\n\n”Tuota… Orvokkikumpuun”, Nicolas vastasi edelleen hämmentyneenä.\n\nMusta kissa kallisti päätään ja totesi: ”Haet siis yösijaa täältä. Käänny takaisin ja mene sitten ensimmäiseen vasemmalle kääntyvään kujaan ja jatka eteenpäin. Saavut majatalolle piakkoin.”\n\n”Kiitos”, Nicolas kiitti. Sitten hän lähti matkaan seuraten salaperäisen kissan ohjeita.\n\nKuten kissa oli sanonutkin, nuori velho saapui pian majatalon luokse. Paikan kyltti oli niin kulunut, ettei siitä saanut selvää. Nicolas astui sisälle rakennukseen ja vilkaisi nopeasti ympärilleen. Salissa ei ollut kovinkaan montaa henkilöä nauttimassa talon antimista. Osa puheli keskenään ja osa keskittyi syömään ja juomaan. Nicolas käveli tiskille ja tilasi itselleen juotavaa odotellessaan Edgarin saapumista.\n\nJonkin ajan kuluttua velhon matkakumppani saapuikin. Yhdessä kaksikko päätti illallistaa ja tilasivat ruokaa itselleen; paikan erikoisuus oli muhennos. Kaksikko söi hyvällä ruokahalulla ja jäivät vielä aterian jälkeenkin jutustelemaan salin puolelle. Vasta kun ilta muuttui hämäräksi, matkalaiset varasivat pienen huoneen jossa oli vain pari sänkyä ja valmistautuivat sitten levolle. Edgar vaikutti saavan unen päästä nopeasti kiinni, mutta Nicolaksella oli hieman vaikeuksia nukahtaa.\n\nAsiaa ei myöskään auttanut se, että ulkoa kuului kammottavaa, aavemaista ulvontaa, joka sai Nicolaksen tuntemaan sekä surua että pelkoa.\n\nAamunkoitteessa kaksikko valmistautui jälleen lähtöön. Kuten aiemmin Sadan taipaleen kylässä, he varustautuivat matkaan ostamalla majatalosta mukaan leipää ja ulkona täyttivät vesileilinsä suunnilleen kylän keskustassa sijaitsevalla kaivolla. Tämän jälkeen he olivat jälleen valmiita matkaan ja jättivät pienen Valkean ketun kylän taakseen.\n\nHeillä tosin ei ollut aavistustakaan, että tumma varjo seurasi heitä.",
  "writing_bbcode_parsed": "<span style='word-wrap: break-word;'>﻿<strong>Luku 4: Puhuva kissa</strong><br /><br />Nicolas oppi nopeasti, ett&auml; Edgarilla oli monta tarinaa kerrottavana. H&auml;n oli varsin mukavan oloinen mies, mutta kova l&ouml;rp&ouml;ttelem&auml;&auml;n. Kaksikon kierrelless&auml; Sadan taipaleen kyl&auml;ss&auml;, Edgar kertoi monista aiemmista matkoistaan tuossa kyseisess&auml; paikassa. H&auml;n oli todistanut monenlaista menoa, niin hyvi&auml; kuin pahojakin asioita, aina n&auml;ytt&auml;vist&auml; festivaaleista salamurhaajan tekojen todistamiseen.<br /><br />Kun Edgar oli aikansa horissut kokemuksistaan ja asioista joita oli n&auml;hnyt, k&auml;&auml;ntyi h&auml;n vuorostaan Nicolaksen puoleen.<br /><br />&rdquo;Saanenko kysy&auml; miksi olet matkalla Orvokkikumpuun?&rdquo; Edgar kysyi.<br /><br />&rdquo;No&hellip; tuota&hellip; sain v&auml;h&auml;n aikaa sitten tiet&auml;&auml;, ett&auml; olen velho&rdquo;, Nicolas vastasi. &rdquo;Olen aikeissa oppia lis&auml;&auml; uusista voimistani.&rdquo;<br /><br />&rdquo;Jassoo&rdquo;, Edgar lausahti. &rdquo;Et kyll&auml; n&auml;yt&auml; velholta vaan enemm&auml;nkin eksyneelt&auml; r&auml;&auml;p&auml;leelt&auml;.&rdquo;<br /><br />Nicolas raapi p&auml;&auml;t&auml;&auml;n hieman vaivautuneen oloisena. Noinko selv&auml;sti se n&auml;kyi?<br /><br />&rdquo;En kiist&auml;&rdquo;, h&auml;n kuitenkin sanoi.<br /><br />Edgar naurahti.<br /><br />&rdquo;Ei mill&auml;&auml;n pahalla, poika&rdquo;, mies tokaisi. &rdquo;Kuitenkin, magia voi olla vaarallista, niin k&auml;ytt&auml;j&auml;lle kuin muillekin. On siis hienoa, ett&auml; aiot oppia voimistasi. Toivon ett&auml; k&auml;yt&auml;t lahjojasi hyv&auml;&auml;n. Maailma tarvitsee lis&auml;&auml; hyv&auml;ntahtoisia velhoja. Min&auml; tapasin yhden kun menetin k&auml;teni. H&auml;nen ansiostaan en joutunut pitk&auml;&auml;n k&auml;rsim&auml;&auml;n vuotavasta vammastani.&rdquo;<br /><br />Sen j&auml;lkeen puheenaiheet vaihtuivat j&auml;lleen arkisempiin aiheisiin. My&ouml;s Edgarin hyv&auml;ntuulisuus tarttui pian Nicolakseen. Kaksikko jatkoi kiertely&auml;&auml;n kyl&auml;ss&auml;, jutustellen ja tutustuen toisiinsa paremmin.<br /><br />He olivat vasta kohdanneet mutta Nicolas piti jo t&auml;st&auml; miehest&auml;. T&auml;m&auml; oli niin t&auml;ynn&auml; el&auml;m&auml;niloa ja seikkailumielt&auml; ja positiivista asennetta. Nicolas koki ett&auml; Edgar oli turvallista ja mukavaa matkaseuraa, sill&auml; h&auml;n vaikutti rehelliselt&auml; miehelt&auml;, joka oli n&auml;hnyt maailmaa. Juuri sellaista kumppania nuori velho kaipasikin matkalleen. Nicolaksen aiempi ep&auml;varmuus oli kuin pois pyyhk&auml;isty, kiitos t&auml;m&auml;n mukavan miehen. Ehk&auml; alun alkaenkin Nicolaksen ongelma ei ollut matka itse, vaan yksin&auml;isyys. Mutta nyt h&auml;nen ei tarvinnut murehtia siit&auml;.<br /><br />P&auml;iv&auml;n l&auml;hestyess&auml; iltaa Nicolas ja Edgar l&auml;hestyiv&auml;t majatalo Hullua rakkia, jossa he aikoivat viett&auml;&auml; seuraavan y&ouml;n. He astuivat sis&auml;lle rakennukseen ja heti ensiksi varasivat kahden hengen huoneen. Heid&auml;n onnekseen niit&auml; oli viel&auml; j&auml;ljell&auml;. Mutta ennen huoneeseen sulkeutumista he nauttivat viel&auml; l&auml;mpim&auml;n aterian salin puolella. Edgar ehdotti maksavansa molempien ruoan, mik&auml; ei haitannut Nicolasta lainkaan &ndash; h&auml;n ei ollut sy&ouml;nyt kunnolla koko p&auml;iv&auml;n&auml;. Tarjoilija toi molemmille annoksen perunoita ja kanaa sek&auml; juotavaksi olutta. Kaksikko s&ouml;i hyv&auml;ll&auml; ruokahalulla, j&auml;tt&auml;en jutustelun v&auml;hemm&auml;lle.<br /><br />Aterioinnin j&auml;lkeen he ohjautuivat y&ouml;ksi saamaansa huoneeseen, joka sijaitsi toisessa kerroksessa. Se oli melkoisen pikkuruinen, kalusteina vain pari s&auml;nky&auml;&nbsp;&nbsp;ja pieni p&ouml;yt&auml;, jonka p&auml;&auml;ll&auml; oli kynttil&auml;. Pieni ikkuna tarjosi n&auml;kym&auml;n vilkkaalle p&auml;&auml;kadulle.<br /><br />&rdquo;Parasta alkaa nukkumaan&rdquo;, Edgar totesi riisuessaan paitaansa. &rdquo;On hyv&auml; l&auml;hte&auml; matkaan aamunkoitteessa.&rdquo;<br /><br />&rdquo;Selv&auml; on&rdquo;, Nicolas my&ouml;ntyi. H&auml;n riisui uuden viittansa ja tunikansa sek&auml; saappaansa ja k&auml;vi makaamaan s&auml;nkyyns&auml;. Unta ei tarvinnut odottaa kauaa ja pian h&auml;n jo nukkuikin sike&auml;sti.<br /><br />Aamulla Edgar ravisteli Nicolaksen hereille.<br /><br />&rdquo;Nousehan&rdquo;, mies sanoi. &rdquo;Matkalaisena on hyv&auml; hy&ouml;dynt&auml;&auml; kaikki p&auml;iv&auml;nvalo.&rdquo;<br /><br />Nicolas nousi istumaan, haukotteli ja venytti j&auml;seni&auml;&auml;n. Sitten h&auml;n nousi s&auml;ngyst&auml; ja puki riisumansa vaatteet takaisin ylle. N&auml;iden toimien j&auml;lkeen kaksikko l&auml;hti y&ouml;sijan tarjonneesta huoneesta ja he laskeutuivat alakertaan. Mukaansa he viel&auml; ostivat leiv&auml;t ja parit omenat t&auml;ytteeksi Edgarin pussiin, poistuen sen j&auml;lkeen rakennuksesta. P&auml;iv&auml; oli viel&auml; nuori ja ulkona oli hieman viile&auml;&auml;. Nicolas v&auml;risi kylmyydest&auml;, mutta Edgaria viileys ei n&auml;ytt&auml;nyt haittaavan. Miehet suuntasivat kaivolle t&auml;ytt&auml;&auml;kseen vesileilins&auml;. Sitten he l&auml;htiv&auml;t kulkemaan Sadan taipaleen kyl&auml;st&auml; pois p&auml;&auml;katua pitkin, j&auml;tt&auml;en kotvasen kuluttua t&auml;m&auml;n vieraanvaraisen paikan taaksensa.<br /><br />He eiv&auml;t olleet viel&auml; kovin kaukana kyl&auml;st&auml; kun Nicolas kysyi: &rdquo;Minne me olemme nyt matkalla?&rdquo;<br /><br />&rdquo;Seuraava etappimme on Valkean ketun kyl&auml;&rdquo;, Edgar vastasi.<br /><br />&rdquo;Mist&auml; moinen nimi?&rdquo; Nicolas uteli.<br /><br />&rdquo;Voi, se on traaginen tarina&rdquo;, Edgar totesi. &rdquo;Mutta ehk&auml; sinun on hyv&auml; tiet&auml;&auml; se, ettet aivan kuoliaaksi s&auml;ik&auml;hd&auml; kun viet&auml;mme y&ouml;n siell&auml;.&rdquo;<br /><br />Nicolas j&auml;nnittyi.<br /><br />&rdquo;Jos muistan oikein, t&auml;m&auml; tarina tapahtui pari vuosituhatta sitten&rdquo;, Edgar aloitti. &rdquo;Oli muuan lordi, joka asui linnassa palvelusv&auml;kens&auml; kanssa. Er&auml;&auml;n&auml; p&auml;iv&auml;n&auml; h&auml;nen koko el&auml;m&auml;ns&auml; muuttui, kun muuan nuori neito tuli anomaan lepopaikkaa. Lordi ei ollut koskaan n&auml;hnyt mit&auml;&auml;n h&auml;nen kaltaistaan. Neidon vaatteet olivat kuin toisesta maailmasta ja t&auml;m&auml;n olemus oli samaan aikaan sek&auml; vahva ett&auml; sulokas. On ep&auml;varmaa ett&auml; kuka tuo mystinen neito oli tai mist&auml; h&auml;n tuli, mutta oli selv&auml;&auml; mihin t&auml;m&auml; h&auml;nen vierailunsa johti: h&auml;n ja lordi rakastuivat. Pienen hetken heid&auml;n el&auml;m&auml;ns&auml; oli t&auml;ydellist&auml;. Mutta kaikilla ei ole onnellisia loppuja. Heid&auml;n onnensa loppu tuli mustasukkaisen velhon hahmossa. T&auml;m&auml; h&auml;ijy magian mestari valtasi lordin linnan ja n&auml;hty&auml;&auml;n lordin rakastajattaren, halusi my&ouml;s t&auml;m&auml;n itselleen. Neito ei suostunut ja raivoissaan velho muutti rakastavaiset mustaksi ja valkeaksi ketuksi ja karkotti heid&auml;t pois linnan mailta. Ehk&auml; jos kohtalo olisi ollut armeliaampi kovaonniselle kaksikolle, he olisivat voineet el&auml;&auml; uusissa kehoissaan onnellisena. Niin ei valitettavasti k&auml;ynyt. Pian mets&auml;st&auml;j&auml; tappoi entisen lordin. Neito ei kest&auml;nyt el&auml;&auml; ilman h&auml;nt&auml;, joten h&auml;n juoksi l&auml;heisen kyl&auml;n l&auml;pi syd&auml;nt&auml; riipiv&auml;sti ulvoen ja hypp&auml;si alas kalliolta kuolemaansa. Yh&auml; edelleen tuo murheellisen valkoisen ketun aave rynt&auml;&auml; kyl&auml;n l&auml;pi aavemaisesti parkuen, tuoden ep&auml;onnea niille jotka h&auml;net kohtaa. Linna on nyky&auml;&auml;n raunioina, mutta ketun joka&ouml;inen kummittelu pit&auml;&auml; muistoa yll&auml; noista ajoista. Kukaan ei tied&auml; miten t&auml;m&auml; tarina on p&auml;&auml;tynyt yleiseen tietoisuuteen. Ehk&auml; se ei edes ole totta. Mutta eik&ouml; se olekin katkeransuloinen?&rdquo;<br /><br />Nicolas ei tiennyt mit&auml; sanoa. Ajatus aaveen kohtaamisesta suoraan sanoen karmi h&auml;nt&auml;.<br /><br />Edgar naurahti hyv&auml;ntahtoisesti nuorukaisen s&auml;ik&auml;hteneelle ilmeelle ja totesi: &rdquo;Ei se niin pelottavaa ole kuin milt&auml; kuulostaa. Pysytell&auml;&auml;n illan tullen sis&auml;tiloissa niin kaikki on hyvin. Rosvoja pit&auml;isi enemm&auml;nkin pel&auml;t&auml;. Tied&auml;tk&ouml;, toisinaan el&auml;v&auml;t ovat pelottavampia kuin kuolleet.&rdquo;<br /><br />&rdquo;Kuinka pitk&auml; matka meill&auml; on Valkean ketun kyl&auml;&auml;n?&rdquo; Nicolas kysyi vanhemman miehen pohdiskelun v&auml;liss&auml;.<br /><br />&rdquo;Melkein pari p&auml;iv&auml;&auml;&rdquo;, Edgar vastasi. &rdquo;Saamme seuraavan y&ouml;n nukkua taivasalla. Toivottavasti se ei haittaa sinua.&rdquo;<br /><br />&rdquo;En ole koskaan viett&auml;nyt y&ouml;t&auml; ulkona&rdquo;, Nicolas my&ouml;nsi. Eip&auml; h&auml;n my&ouml;sk&auml;&auml;n ollut koskaan poistunut kotikyl&auml;ns&auml; tienoilta. Niin paljon uusia kokemuksia oli luvassa.<br /><br />&rdquo;No, saatpahan nyt totutella siihen&rdquo;, Edgar sanoi.<br /><br />T&auml;m&auml;n j&auml;lkeen he kulkivat hetken hiljaisuuden vallitessa. Sanatonta matkaa ei kuitenkaan pitk&auml;&auml;n jatkunut kun Edgar jo oli taas h&ouml;lisem&auml;ss&auml;. Mies kertoi perheest&auml;&auml;n eli vaimostaan ja kahdesta tytt&auml;rest&auml;&auml;n. H&auml;n toivoi ett&auml; viel&auml; jonain p&auml;iv&auml;n&auml; h&auml;n matkailisi yhdess&auml; pienten neitojensa kanssa ja hankkisivat perheen&auml; kokemuksia maailmalla. He olivat viel&auml; liian pieni&auml; moiselle seikkailulle, mutta ehk&auml; jonain p&auml;iv&auml;n&auml; Edgarin toive toteutuisi.<br /><br />P&auml;iv&auml; l&auml;mpeni keskip&auml;iv&auml;n tienoilla. S&auml;&auml; oli mukavan l&auml;mmin, ei liian kylm&auml; eik&auml; liian kuumakaan. Kaksikon matka sujui mutkattomasti. Jossain kohtaa he pys&auml;htyiv&auml;t sy&ouml;m&auml;&auml;n osan ev&auml;ist&auml;&auml;n ja juomaan, mutta muuten he k&auml;veliv&auml;t yht&auml;jaksoisesti.<br /><br />Kun p&auml;iv&auml; k&auml;&auml;ntyi iltaan ja pimeys l&auml;heni, alkoivat miehet valmistautua lep&auml;&auml;m&auml;&auml;n. Nicolas oli aivan poikki, sill&auml; h&auml;nell&auml; ei ollut niin kovaa kuntoa ja kokemusta matkailijana kuin Edgarilla. Vanhempi mies ker&auml;si kokoon polttopuita ja Nicolas auttoi sytytt&auml;m&auml;ll&auml; sitten nuotion Edgarin tuluksilla. Nuori velho kietoutui viittaansa ja istui nuotion &auml;&auml;reen; l&auml;mmin tuli tuntui hyv&auml;lt&auml; viilenev&auml;ss&auml; y&ouml;ss&auml;.<br /><br />&rdquo;No, milt&auml; reissaaminen on tuntunut?&rdquo; Edgar kysyi.<br /><br />&rdquo;Rankemmalta kuin luulin&rdquo;, Nicolas vastasi.<br /><br />&rdquo;Totut siihen kyll&auml;&rdquo;, Edgar sanoi.<br /><br />&rdquo;Niin kai&rdquo;, Nicolas totesi.<br /><br />Velho tuijotti nuotion liekin tanssia. Jokin tuossa n&auml;yss&auml; oli kovin hypnoottista. Pikku hiljaa viittaansa k&auml;&auml;riytynyt nuorukainen lipui t&auml;ysin huomaamattaan unten maille.<br /><br />Aamun sarastaessa j&auml;lleen kerran vanhempi mies her&auml;tti nuoren velhon. Nicolas ei ollut nukkunut kovin hyvin kylm&auml;n y&ouml;n takia ja koska ei ollut tottunut nukkumaan maaper&auml;ll&auml;, olkoonkin sammaleiden pehmustama. Onneksi seuraavan y&ouml;n he saisivat viett&auml;&auml; taas sis&auml;tiloissa. Aterioituaan kaksikko jatkoi matkaansa.<br /><br />Aika kului kahden matkalaisen tarpoessa m&auml;&auml;r&auml;tietoisesti eteenp&auml;in. P&auml;iv&auml; oli pilvinen ja Nicolas toivoi, ettei alkaisi sataa. Sellaisessa kurjassa ilmassa olisi todella ik&auml;v&auml;&auml; k&auml;vell&auml;.<br /><br />Iltap&auml;iv&auml;n tienoilla miesten edess&auml; h&auml;&auml;m&ouml;tti heid&auml;n m&auml;&auml;r&auml;np&auml;&auml;ns&auml;: Valkean ketun kyl&auml;. Se oli huomattavasti pienempi kuin Sadan taipaleen kyl&auml;, etenkin koska taempana, ei kovin pitk&auml;n matkan p&auml;&auml;ss&auml;, kohosi kukkulalla ylpe&auml;n&auml; muinaisen linnan rauniot kuin aavemainen suuri varjo.<br /><br />Kun kaksikko saapui kyl&auml;&auml;n, Edgar k&auml;&auml;ntyi Nicolaksen puoleen ja lausui: &rdquo;Minulla on henkil&ouml;kohtainen asia hoidettavana. P&auml;rj&auml;&auml;tk&ouml; jonkin aikaa yksiksesi?&rdquo;<br /><br />&rdquo;Luulisin&rdquo;, Nicolas vastasi.<br /><br />&rdquo;Hyv&auml;, hyv&auml;&rdquo;, Edgar sanoi. &rdquo;N&auml;hd&auml;&auml;n majatalolla illan suussa.&rdquo;<br /><br />T&auml;m&auml;n j&auml;lkeen vanhempi mies marssi omille teilleen. Nicolas j&auml;i hetkeksi vain seisomaan ja katsomaan kuinka h&auml;nen matkakumppaninsa et&auml;&auml;ntyi h&auml;nest&auml;. Iltaan olisi viel&auml; hetki aikaa. Nuorukainen voisi jo etsi&auml; majatalon ja lev&auml;t&auml; odotellessaan Edgaria. Mutta toisaalta taas h&auml;n voisi kierrell&auml; kyl&auml;ss&auml; tappaakseen aikaa. Kyll&auml;, kyll&auml;&hellip; Niin h&auml;n p&auml;&auml;tti tehd&auml;. Ja niin Nicolas l&auml;hti pienelle kyl&auml;kierrokselleen.<br /><br />Valkean ketun kyl&auml;n asukkaat viettiv&auml;t rauhallista el&auml;m&auml;&auml;. Silt&auml; ainakin Nicolaksen silm&auml;&auml;n n&auml;ytti. H&auml;n n&auml;ki muutamia kyl&auml;l&auml;isi&auml; askareidensa parissa, muttei paljoa. He eiv&auml;t juurikaan kiinnitt&auml;neet huomiota nuoreen matkalaiseen; pari tosin tervehti h&auml;nt&auml;. Nicolaksesta paikka vaikutti kodikkaalta, ehk&auml; siksi ett&auml; sen hiljainen arki toi mieleen h&auml;nen kotikyl&auml;ns&auml;.<br /><br />Jonkin ajan p&auml;&auml;st&auml; Nicolas totesi harmikseen, ett&auml; oli onnistunut eksym&auml;&auml;n. H&auml;n katseli ymp&auml;rilleen, yritt&auml;en l&ouml;yt&auml;&auml; jotain vinkki&auml; siit&auml;, mist&auml; mahdollisesti p&auml;&auml;sisi majatalolle. Ket&auml;&auml;n ei n&auml;kynyt siin&auml; sopukassa johon h&auml;n oli onnistunut vaeltamaan, joten h&auml;n ei voinut kysy&auml; opastusta kenelt&auml;k&auml;&auml;n. Paitsi jos l&auml;htisi koputtelemaan oville, mit&auml; h&auml;n ei mielell&auml;&auml;n tekisi.<br /><br />Nicolas raapi p&auml;&auml;t&auml;&auml;n. Er&auml;s kuja h&auml;nen l&auml;hell&auml;&auml;n vaikutti lupaavalta. Ehk&auml; h&auml;n voisi kokeilla mihin se johtaa.<br /><br />H&auml;n tosin ehti ottaa vain pari askelta ennen kuin kuuli &auml;&auml;nen: &rdquo;Sinuna en menisi sinne. Siell&auml; saattaa lymyill&auml; varkaita.&rdquo;<br /><br />S&auml;ik&auml;ht&auml;neen&auml;, nuori velho kuikuili ymp&auml;rilleen n&auml;hd&auml;kseen puhujan. H&auml;n kuitenkin vaikutti olevan yksin.<br /><br />&rdquo;T&auml;&auml;ll&auml; ylh&auml;&auml;ll&auml;.&rdquo;<br /><br />Nicolas k&auml;&auml;nsi katseensa yl&ouml;s. Tosin ainoa olento jonka h&auml;n n&auml;ki oli muurin p&auml;&auml;ll&auml; istuva musta kissa. Mutta eih&auml;n se voinut olla t&auml;m&auml;n salaper&auml;isen &auml;&auml;nen takana, eih&auml;n?<br /><br />H&auml;n oli v&auml;&auml;r&auml;ss&auml;.<br /><br />&rdquo;Et taida olla t&auml;k&auml;l&auml;isi&auml;&rdquo;, kissa sanoi.<br /><br />&rdquo;En&hellip; en olekaan&rdquo;, Nicolas vastasi h&auml;mmentyneen&auml;. &rdquo;Olenko&hellip; voi hyv&auml;nen aika&hellip; olenko tullut hulluksi?&rdquo;<br /><br />Musta kissa heilautti h&auml;nt&auml;&auml;ns&auml; ja kysyi: &rdquo;No, oletko mielest&auml;si hullu?&rdquo;<br /><br />&rdquo;En&hellip; luulisin?&rdquo; Nicolas ei ollut koskaan kuullut puhuvista el&auml;imist&auml;. Mutta ottaen huomioon ett&auml; h&auml;nkin oli velho, puhuvat el&auml;imetkin olivat yht&auml; mahdollisia. T&auml;m&auml; oli j&auml;lleen hyv&auml; esimerkki siit&auml; kuinka suljetussa yhteis&ouml;ss&auml; h&auml;n olikaan el&auml;nyt.<br /><br />&rdquo;Minne olet matkalla?&rdquo; kissa kysyi.<br /><br />&rdquo;Tuota&hellip; Orvokkikumpuun&rdquo;, Nicolas vastasi edelleen h&auml;mmentyneen&auml;.<br /><br />Musta kissa kallisti p&auml;&auml;t&auml;&auml;n ja totesi: &rdquo;Haet siis y&ouml;sijaa t&auml;&auml;lt&auml;. K&auml;&auml;nny takaisin ja mene sitten ensimm&auml;iseen vasemmalle k&auml;&auml;ntyv&auml;&auml;n kujaan ja jatka eteenp&auml;in. Saavut majatalolle piakkoin.&rdquo;<br /><br />&rdquo;Kiitos&rdquo;, Nicolas kiitti. Sitten h&auml;n l&auml;hti matkaan seuraten salaper&auml;isen kissan ohjeita.<br /><br />Kuten kissa oli sanonutkin, nuori velho saapui pian majatalon luokse. Paikan kyltti oli niin kulunut, ettei siit&auml; saanut selv&auml;&auml;. Nicolas astui sis&auml;lle rakennukseen ja vilkaisi nopeasti ymp&auml;rilleen. Salissa ei ollut kovinkaan montaa henkil&ouml;&auml; nauttimassa talon antimista. Osa puheli kesken&auml;&auml;n ja osa keskittyi sy&ouml;m&auml;&auml;n ja juomaan. Nicolas k&auml;veli tiskille ja tilasi itselleen juotavaa odotellessaan Edgarin saapumista.<br /><br />Jonkin ajan kuluttua velhon matkakumppani saapuikin. Yhdess&auml; kaksikko p&auml;&auml;tti illallistaa ja tilasivat ruokaa itselleen; paikan erikoisuus oli muhennos. Kaksikko s&ouml;i hyv&auml;ll&auml; ruokahalulla ja j&auml;iv&auml;t viel&auml; aterian j&auml;lkeenkin jutustelemaan salin puolelle. Vasta kun ilta muuttui h&auml;m&auml;r&auml;ksi, matkalaiset varasivat pienen huoneen jossa oli vain pari s&auml;nky&auml; ja valmistautuivat sitten levolle. Edgar vaikutti saavan unen p&auml;&auml;st&auml; nopeasti kiinni, mutta Nicolaksella oli hieman vaikeuksia nukahtaa.<br /><br />Asiaa ei my&ouml;sk&auml;&auml;n auttanut se, ett&auml; ulkoa kuului kammottavaa, aavemaista ulvontaa, joka sai Nicolaksen tuntemaan sek&auml; surua ett&auml; pelkoa.<br /><br />Aamunkoitteessa kaksikko valmistautui j&auml;lleen l&auml;ht&ouml;&ouml;n. Kuten aiemmin Sadan taipaleen kyl&auml;ss&auml;, he varustautuivat matkaan ostamalla majatalosta mukaan leip&auml;&auml; ja ulkona t&auml;yttiv&auml;t vesileilins&auml; suunnilleen kyl&auml;n keskustassa sijaitsevalla kaivolla. T&auml;m&auml;n j&auml;lkeen he olivat j&auml;lleen valmiita matkaan ja j&auml;ttiv&auml;t pienen Valkean ketun kyl&auml;n taakseen.<br /><br />Heill&auml; tosin ei ollut aavistustakaan, ett&auml; tumma varjo seurasi heit&auml;.</span>",
  "pools_count": 1,
  "title": "Velhon kissa - Luku 4",
  "deleted": "f",
  "public": "t",
  "mimetype": "text/plain",
  "pagecount": "1",
  "rating_id": "0",
  "rating_name": "General",
  "ratings": [],
  "submission_type_id": "12",
  "type_name": "Writing - Document",
  "guest_block": "f",
  "friends_only": "f",
  "comments_count": "0",
  "views": "7"
}