{
  "submission_id": "3024608",
  "keywords": [
    {
      "keyword_id": "2193",
      "keyword_name": "fantasy",
      "contributed": "f",
      "submissions_count": "27486"
    },
    {
      "keyword_id": "11895",
      "keyword_name": "finnish",
      "contributed": "f",
      "submissions_count": "102"
    },
    {
      "keyword_id": "1440",
      "keyword_name": "human",
      "contributed": "f",
      "submissions_count": "110003"
    },
    {
      "keyword_id": "165",
      "keyword_name": "male",
      "contributed": "f",
      "submissions_count": "1214599"
    },
    {
      "keyword_id": "2432",
      "keyword_name": "oc",
      "contributed": "f",
      "submissions_count": "81411"
    },
    {
      "keyword_id": "909",
      "keyword_name": "romance",
      "contributed": "f",
      "submissions_count": "9222"
    }
  ],
  "hidden": "f",
  "scraps": "f",
  "favorite": "f",
  "favorites_count": "0",
  "create_datetime": "2023-06-08 14:32:25.703359+00",
  "create_datetime_usertime": "08 Jun 2023 16:32 CEST",
  "last_file_update_datetime": "2023-06-08 14:30:42.808382+00",
  "last_file_update_datetime_usertime": "08 Jun 2023 16:30 CEST",
  "username": "Kurjin",
  "user_id": "1076211",
  "user_icon_file_name": "294760_Kurjin_aaaaaaniiccooo.png",
  "user_icon_url_large": "https://nl1.ib.metapix.net/usericons/large/294/294760_Kurjin_aaaaaaniiccooo.png",
  "user_icon_url_medium": "https://nl1.ib.metapix.net/usericons/medium/294/294760_Kurjin_aaaaaaniiccooo.png",
  "user_icon_url_small": "https://nl1.ib.metapix.net/usericons/small/294/294760_Kurjin_aaaaaaniiccooo.png",
  "file_name": "4524146_Kurjin_veksi_luku_07.txt",
  "file_url_full": "https://nl1.ib.metapix.net/files/full/4524/4524146_Kurjin_veksi_luku_07.txt",
  "file_url_screen": "https://nl1.ib.metapix.net/files/screen/4524/4524146_Kurjin_veksi_luku_07.txt",
  "file_url_preview": "https://nl1.ib.metapix.net/files/preview/4524/4524146_Kurjin_veksi_luku_07.txt",
  "files": [
    {
      "file_id": "4524146",
      "file_name": "4524146_Kurjin_veksi_luku_07.txt",
      "file_url_full": "https://nl1.ib.metapix.net/files/full/4524/4524146_Kurjin_veksi_luku_07.txt",
      "file_url_screen": "https://nl1.ib.metapix.net/files/screen/4524/4524146_Kurjin_veksi_luku_07.txt",
      "file_url_preview": "https://nl1.ib.metapix.net/files/preview/4524/4524146_Kurjin_veksi_luku_07.txt",
      "mimetype": "text/plain",
      "submission_id": "3024608",
      "user_id": "1076211",
      "submission_file_order": "0",
      "full_size_x": null,
      "full_size_y": null,
      "screen_size_x": null,
      "screen_size_y": null,
      "preview_size_x": null,
      "preview_size_y": null,
      "initial_file_md5": "3da8c3a8374f4426120e8f872070f8d9",
      "full_file_md5": "3da8c3a8374f4426120e8f872070f8d9",
      "large_file_md5": "",
      "small_file_md5": "",
      "thumbnail_md5": "",
      "deleted": "f",
      "create_datetime": "2023-06-08 14:30:42.808382+00",
      "create_datetime_usertime": "08 Jun 2023 16:30 CEST"
    }
  ],
  "pools": [
    {
      "pool_id": "86329",
      "name": "The Wizard's Cat",
      "description": "",
      "count": "22",
      "submission_left_submission_id": "3024605",
      "submission_left_file_name": "4524139_Kurjin_wizardocat_06.txt",
      "submission_right_submission_id": "3024611",
      "submission_right_file_name": "4524155_Kurjin_wizardocat_07.txt"
    }
  ],
  "description": "[center]Ensimmäinen: [url=https://inkbunny.net/s/3024536]Luku 1[/url]\n[url=https://inkbunny.net/s/3024601]Luku 6[/url] <---- Edellinen | Seuraava ----> [url=https://inkbunny.net/s/3024615]Luku 8[/url][/center]\n\nJa tässä olisi seitsemäs luku.\n\n\nTarina, hahmot, jne. © [iconname]Kurjin[/iconname]",
  "description_bbcode_parsed": "<span style='word-wrap: break-word;'><div class='align_center'>Ensimm&auml;inen: <a href=\"https://inkbunny.net/s/3024536\" rel=\"nofollow\">Luku 1</a><br /><a href=\"https://inkbunny.net/s/3024601\" rel=\"nofollow\">Luku 6</a> &lt;---- Edellinen | Seuraava ----&gt; <a href=\"https://inkbunny.net/s/3024615\" rel=\"nofollow\">Luku 8</a></div><br /><br />Ja t&auml;ss&auml; olisi seitsem&auml;s luku.<br /><br /><br />Tarina, hahmot, jne. &copy; \r\n\t\t\t\t\t<table style='display: inline-block; vertical-align:bottom;'>\r\n\t\t\t\t\t\t<tr>\r\n\t\t\t\t\t\t\t<td style='vertical-align: middle; border: none;'>\r\n\t\t\t\t\t\t\t\t<div style='width: 50px; height: 50px; position: relative; margin: 0px auto;'>\r\n\t\t\t\t\t\t\t\t\t<a style='position: relative; border: 0px;' href='https://inkbunny.net/Kurjin'><img class='shadowedimage' style='border: 0px;' src='https://nl1.ib.metapix.net/usericons/small/294/294760_Kurjin_aaaaaaniiccooo.png' width='50' height='50' alt='Kurjin' title='Kurjin' /></a>\r\n\t\t\t\t\t\t\t\t</div>\r\n\t\t\t\t\t\t\t</td>\r\n\t\t\t\t\t\t\t<td style='vertical-align: bottom; font-size: 10pt;'>\r\n\t\t\t\t\t\t\t\t<span style='position: relative; top: 2px;'><a href='https://inkbunny.net/Kurjin' class='widget_userNameSmall'>Kurjin</a></span>\r\n\t\t\t\t\t\t\t</td>\r\n\t\t\t\t\t\t</tr>\r\n\t\t\t\t\t\t</table></span>",
  "writing": "[b]Luku 7: Petos[/b]\n\nSen jälkeen kun outo puhuva kissa liittyi hänen mukaansa, Nicolas periaatteessa hiipi läpi öisen metsän, yrittäen liikkua niin hiljaa kuin pystyi etsiessään leiriä minne hän oli jättänyt Edgarin, kissa roikkuen hänen harteillaan. Hän ei halunnut herättää vanhempaa miestä. Suunnistaessaan metsässä, nuori velho huomasi että se kummallinen tunne joka hänellä oli ollut oli nyt lähestulkoon poissa, jättäen vain pienen palasen sitä taakseen. Hän ihmetteli miksi näin oli.\n\nHän päätti kysyä asiasta uudelta kumppaniltaan koska tämä vaikutti asioista perillä olevalta.\n\n”Tiedätkös…” Nicolas yritti pitää äänensä matalana. ”Minulla oli eräs kummallinen tunne kun tulin tänne. Se tavallaan opasti minut syvemmälle metsään missä yksisarvinen oli. Minua ihmetyttää mikä se oikein oli, koska en oikein aisti sitä enää.”\n\n”Minä tunsin sen myös”, kissa vastasi. ”Se johtuu siitä, että jotkin taikaolennot säteilevät maagista energiaansa. Tavallaan. En itse ymmärrä paljoakaan siitä. Yksisarvinen on ottanut etäisyyttä, ja niin, tuntemus on hälvennyt. Tavalliset ihmiset eivät yleensä huomaa tällaisia asioita ollenkaan. Se on sinun ja minun kaltaisten maagien lahja kyetä aistimaan ne.”\n\n”Sinäkin olet maagi?” Nicolas kuulosti hivenen yllättyneeltä.\n\n”Tietenkin, tomppeli”, kissa vastasi huvittuneisuutta äänessään. ”Puhuvia kissoja ei ole olemassa.”\n\nTämä sai Nicolaksen tuntemaan olonsa nolostuneeksi. Hänen olisi pitänyt tietää. Hän tunsi kuumotusta poskissaan punastumisen takia ja oli iloinen siitä että oli liian pimeää nähdä kuinka punaisena hänen kasvonsa olivat. Tämä pieni kiusallinen hetki vaiensi hänet ja hän jatkoi kulkuaan hiljaisuudessa. Hän ei ollut vaeltanut kauas alkujaankaan, joten häneltä ei kulunut paljoa aikaa saapua leiriin. Kaikki vaikutti olevan kunnossa. Edgar oli yhä sikeässä unessa ja heidän tekaisemastaan pienestä nuotiosta nousi yhä savua. Nuori velho etsi hänen kehonsa aiemmin jättämää painaumaa pehmeästä sammaleesta ja asettui pitkäkseen. Hän kietaisi viittansa ympärilleen kuin peiton, haukotteli hieman ja nukahti pienen tovin kuluttua. Musta kissa oli hypännyt maahan ja kiertyi käppyrälle lähelle nuotiota, sulkien silmänsä. Kaikki kolme vietti rauhallisen yön.\n\nKun uusi päivä koitti, Edgar, kuten tavallista, oli ensimmäinen joka heräsi unestaan. Hän oli yllättynyt siitä, että heidän porukkansa oli kasvanut yhdellä hengellä ja ravisteli Nicolaksen hereille hieman kovakouraisemmin kuin normaalisti.\n\n”Katso, täällä on kissa!” Edgar lähes huudahti innostuneesti ennen kuin nuori velho oli edes kunnolla tajuissaan.\n\n”Mitä?” Tämä oli ainoa vastaus minkä Nicolas kykeni antamaan noustessaan tokkuraisena sammalpediltään, yrittäen saavuttaa tietoisen tilan.\n\n”Täällä on kissa! Katso! Mistä luulet sen tulleen?”\n\nVanhemman miehen äänessä oli innokkuutta, hän todella muistutti lasta joka oli riemastunut nähdessään vieraan eläimen näin läheltä. Nicolaksen katsoessa suuntaan johon Edgar osoitti, hän huomasi että musta kissa oli hereillä myöskin, istuen nuotion jäännösten vieressä. Kissa tuijotti Edgaria syvänsinisillä silmillään, mutta oli mahdotonta kertoa mitä hän tuolla hetkellä ajatteli.\n\nNicolas raapi hieman päätään.\n\n”Minä… Minä, ööh…” Nuori velho oli hitaasti heräilemässä. ”Minä tapasin hänet metsässä. Tai ei, oikeastaan tapasin hänet kylässä, mutta kohtasin hänet nyt uudestaan… Onko se ongelma?”\n\n”Ei, ei ollenkaan!” Edgar julisti. ”Luuletko, että se tulee seuralaiseksemme? Se olisi melkein kuin siunaus, saada karvainen ystävä seuraksi!”\n\n”'Hän', ei 'se'”, kissa murahti, heilauttaen häntäänsä hiukan.\n\nTämä todella yllätti vanhemman miehen. Hän vain tuijotti kissaa suu auki, kykenemättä juurikaan muodostamaan sanoja. Näköjään hänkään ei ollut kohdannut puhuvia kissoja matkoillaan, Nicolas huomasi. Hyvä tietää.\n\n”Edgar, tämä on… öö…” Nicolas vilkaisi kissaa, kamppaillen sanojen kanssa. ”Mikä nimesi olikaan?”\n\n”Minulla ei ole nimeä”, kissa vastasi suorasukaisesti.\n\nEdgar raapi partaansa, näyttäen mietteliäältä.\n\n”Miten voi olla että sinulla ei ole nimeä?” hän kysyi.\n\n”Se ei kuulu sinulle, varas”, kissa tiuskaisi ärtymystä äänessään.\n\nEdgar näytti siltä kuin kissa olisi juuri sylkäissyt nuo sanat hänen kasvoihinsa. Miehen suu sulkeutui ja avautui kuin kalalla ja hän näytti hieman kalpealta. \n\nKun vaikutti siltä että hän oli onnistunut saamaan hitusen otteen itsestään, hän silti kykeni virkkomaan vain muutaman sanan: ”Kuinka sinä…?”\n\nNicolas seurasi tämän kohtauksen kehittyvän huolestuneena. Hänen katseensa hyppi kissan ja vanhemman miehen välillä näiden kahden silmäillen tosiansa intensiivisesti. Edgarin hyvä tuuli oli nyt mennyttä. Hän todella näytti joltakulta joka oli jäänyt kiinni suuren valheen kanssa. Jos hän olisi ollut viaton, hän ei olisi reagoinut tällä tavalla. Vaikutti siltä että mitä kissa oli aiemmin paljastanut Nicolakselle oli totta. Edgar oli varas. Nuori velho tunsi ikävän myllerryksen vatsassaan. Se oli tämä tilanne joka sai hänet tuntemaan olonsa pahaksi. Hän oli tuntenut Edgarin jo jonkin aikaa, mutta vanhempi mies oli ilmeisesti pitänyt todellisen taustansa salassa häneltä. Mistä muusta hän oli valehdellut? Nicolas tunsi olonsa avuttomaksi. Hän ei tiennyt mitä tehdä tai sanoa.\n\nKenties kissan ilmestyminen oli paha asia. Ainakin hän oli onnistunut pirstoamaan miesten matkan rauhan. Kuka tietää millaisia hankaluuksia hän saattaisi tuoda.\n\nLopulta, Edgar oli se joka laittoi lopun tälle jännittyneelle tilanteelle. Hän pudisti päätään ihan kuin se voisi auttaa häntä ravistelemaan pois kissan tekemät syytökset. Sitten hän alkoi talloa heidän nuotionsa jäännöksiä ja pian sen jälkeen hän poimi pussinsa maasta ja heitti sen olalleen.\n\n”Meidän pitäisi alkaa menemään”, vanhempi mies yksinkertaisesti tokaisi ja jatkoi välittömästi heidän matkaansa, ennen kuin nuori velho oli edes valmis.\n\nNicolas vihdoin sai itsensä ylös sammalpediltään ja nappasi myös oman pussinsa, kiirehtien Edgarin perään. Musta kissa seurasi, kävellen rinnakkain Nicolaksen kanssa. Nuori velho vilkaisi hänen suuntaansa, epävarmana siitä mitä ajatella tästä uudesta lisästä heidän joukkoonsa.\n\nHe eivät olleet vielä ehtineet kauas kun Nicolaksen oli pakko avata suunsa. Kysymys poltteli hänen kieltään.\n\n”Joten… Oletko sinä todella varas?” hän kysyi, selkeästi osoittaen tämän kuulustelun vanhemmalle miehelle.\n\nMies pysytteli hiljaa pienen tovin, selvästi miettien jotakin.\n\n”Kyllä, kyllä minä olen”, Edgar vastasi hiljaa.\n\n”Ai… Mikset kertonut sitä?” Nicolas tiedusteli. \n\nKissa päästi ulos kovan hekotuksen.\n\n”Se ei ole jotakin mitä ihmiset kertovat sinulle kun tapaatte”, hän sanoi, huvittuneena.\n\nNuori velho tunsi itsensä typeräksi jälleen. Tuo puhuva kissa oli taitava saamaan Nicolaksen nolostumaan. Nuori velho punastui, jälleen kerran hiljentyen kiusallisen olon seurauksena.\n\nHe kävelivät hiljaisesti, lähestulkoon ainoa ääni ollen heidän omat askeleensa jotka johdattivat heitä eteenpäin. Toistaiseksi, ryhmän mieliala oli ollut jokseenkin synkeä, mutta samaa ei todellakaan voinut sanoa säästä. Oli aurinkoinen päivä; maailma oli kirkas ja lämpötila oli yhä nousemassa mukavan lämpöiseksi. Myöskin koko luonto vaikutti olevan hyvällä tuulella. Linnut lauloivat ja jopa parin jäniksen polut ristesivät ryhmän tien kanssa. Lopulta ympäristön kauneus ja leppoisuus sai Nicolaksen mielialan kohoamaan. Mutta ei mikään yllätys; luonnolla oli aina ollut rauhoittava vaikutus häneen.\n\nMiellyttävän tunteen kanssa, Nicolas pystyi pohtimaan asioita rauhallisemmin. Ja tietenkin, se oli hänen vanhemman kumppaninsa rikollinen tausta joka hänellä oli mielessään. Hän ei ollut täysin varma mitä ajatella siitä. Toki, se oli väärin ja lakien vastaista, mutta asiat eivät aina ole niin mustavalkoisia. Kuten, varkaus voi olla oikeutettu jos joku varastaisi ruokaa perheelleen. Ehkä Edgar oli sellainen mies, koska hän ei vaikuttanut pahalta. Ruusupolun kylässsä ryöstöt eivät olleet yleisiä lainkaan. Väki nuoren velhon kotikylässä oli rehellistä sakkia, joten kaiken kaikkiaan siellä ei tapahtunut paljoa rikoksia. Ja vaikka joku olisikin näpistänyt, he varmaan saivat pitää kätensä. Nicolaksen mielestä vaikutti hieman äärimmäiseltä rangaistukselta leikata jonkun käsi irti. Mitä Edgar oli varastanut että se oli maksanut hänelle hänen katensä? Nicolas ei uskaltanut kysyä. Itse asiassa, hän ei kehdannut puhua tästä koko varasaiheesta.\n\nJa vaikutti siltä että ei myöskään Edgar tai kissa. Ajan ja maiseman lipuessa ohitse, Edgar alkoi tuntua rennommalta, ja siten, heidän pienen ryhmänsä mieliala kohosi. Hän näytti palautuvan takaisin omaksi iloiseksi itsekseen, kun taas kissa pysytteli varsin vaitonaisena. Kukaan ei ottanut esille aihetta että Edgar oli varas. Se oli asia joka oli lakaistu maton alle. Tämä ei haitannut nuorta velhoa. Hän ei ollut hyvä käsittelemään konflikteja. Ja niin, heidän kolmen joukkionsa jatkoi matkaansa kuin mitään ei olisi tapahtunutkaan.\n\nLopulta metsä pyyhkiytyi pois, paljastaen suunnattoman ruohotasangon. Nicolas oli aivan ällikällä nähdessään noin suuren paikan. Hän pystyi hädin tuskin näkemään toiselle puolelle aluetta! Kissan mielestä hänen reaktionsa oli huvittava, ja hän hymähti hieman, mutta nuori velho ei välittänyt tästä. Ryhmä ryhtyi ylittämään ruohotasankoa. Hetken tovin jälkeen, lempeä tuuli alkoi puhaltaa, hellien matkalaisia ja ruohoa ja oksia yksinäisten puiden jotka täplittivät aluetta siellä ja täällä. Se toivotti kolmikolle hyvää matkaa ja piti heille seuraa iltahämärään saakka, kun oli auringon vuoro vetäytyä pois taivaalta. Ryhmä pystytti leirin ja vietti rauhallisen yön tähtien alla.\n\nAamulla he heräsivät aikaisin ja jatkoivat matkaansa Taivaankullan kaupunkiin. Tosin, he eivät olleet ainoita jotka vaelsivat tasangolla. He kohtasivat pari metsästäjää ihmisheimosta joka asutti tätä aluetta. Nämä muukalaiset ratsastivat hevosilla, jotka olivat kaikista arvokkain eläin heille. Heimolaiset olivat varsin ystävällistä väkeä ja jopa tarjosivat jokusen pienen kimpaleen kuivattua lihaa ryhmälle. Tämän mukavan tapaamisen jälkeen heidän tiensä erkaantuivat ja ryhmä jatkoi polullaan ruohotasangon ylittämiseksi. Se vei heiltä toisenkin päivän alueen toisen puolen saavuttamiseksi, ja juuri kun pimeys oli käärimässä maailmaa vaippaansa, ryhmä oli saapunut toisen metsän puurajalle, onnistuneesti päättäen heidän matkansa ruohotasangon halki. He olisivat kenties viettäneet rauhallisen yön, mutta sitten kissa istutti huolen siemenen.\n\nHän toi esille että oli omituista etteivät he olleet kohdanneet muita ihmisiä heidän matkansa aikana. Se oli erityisesti outoa koska he olivat suuntaamassa suureen kaupunkiin, joten muita matkaajia olisi pitänyt olla suunnaten sisään ja pois tuosta paikasta. Tämänkaltaiset ajatukset eivät olleet edes käyneet nuoren velhon mielessä, sillä hän oli ollut kokonaan jännityksen valtaama. Kuitenkin, kissan havainnointi sai hänet kyllä miettimään. Tosin, Edgar sivuutti asian, hänen järkeilynsä ollen että he olivat tulossa suunnasta joka ei ollut vilkas, joten, se ei ollut niin kummallista. Joukko ei keskustellut asiasta sen enempää, ja menivät vain nukkumaan.\n\nHe olivat lähestymässä määränpäätään. Kun uusi päivä valkeni, ryhmä heräsi aikaisin aloittaakseen viimeisen osuuden matkastaan kohti suurta kaupunkia. Heidän täytyi vain mennä läpi metsätilkun ja he tulisivat Taivaankullan laitamille. Vaikutti siltä että sää suosi heitä jälleen kerran ja päivästä kehittyikin miellyttävä. Lempeä auringonpaiste sai Nicolaksen ja Edgarin hyvälle tuulelle, mutta kissa pysytteli pidättäytyväisenä. Hän ei puhunut paljoa mitään sillä välin kuin nuori velho ja vanhempi mies kannattelivat kevyttä keskustelua yllä heidän kävellessään eteenpäin.\n\nLopulta, kun kultainen aurinko alkoi laskeutua taivaalta, joukko onnistui pääsemään välietapilleen: Taivaankullan kaupunkiin.\n\nValtaisan rakennelman näky oli ihmeellinen Nicolaksen silmissä. Hän ei ollut koskaan nähnyt mitään sen kaltaista, hän oli vain uneksinut tämän kaltaisista paikoista. Suunnattomat muurit piirittivät valtavaa kaupunkia, ja kapea virta ympäröi paikkaa. Siitä suunnasta josta joukkio oli tulossa, tie kaupunkiin muuttui sillaksi joka piti ylittää jos halusi päästä sisälle asutukseen. Sillan alkua vartioivat kaksi valtavaa patsasta jotka esittivät myyttisiä petoja joita Nicolas ei osannut nimetä. Taivaankullan kaupunki oli enimmäkseen muuriensa kätkemä, tehden siitä matkalaisille houkuttelevan astua sisään portista ja nähdä millaista elämää sisälle kätkeytyi. Tietenkin, tämä sai nuoren velhon hyvin innokkaaksi ja halukkaaksi kokea itse kaupungin ilot. Hän ei edes huomannut että hänen vauhtinsa kiihtyi hänen jatkaessa eteenpäin, Edgar ja kissa seuraten häntä maltillisemmin.\n\nHeidän polkunsa tuotua heidät pitkälle kivisillalle ja heidän alkaessa ylittää sitä, Nicolas huomasi jotakin erityistä odottamassa rakennelman toisessa päässä. Kaupungin portin luona oli tusina hahmoa. Näytti siltä kuin ne olisivat vartioineet jotakin. Kolmikon päästessä lähemmäs ja lähemmäs, Nicolas onnistui vihdoin erottamaan mitä ne olivat.\n\nYönväkeä. Sillähän nimellä Edgar oli kutsunut niitä? Olentoja jotka olivat kuin ihmisen ja villisian risteytys. Ne olivat kaksijalkaisia otuksia ja selkeästi pidempiä kuin keskiverto ihminen – jopa Nicolastakin pidempiä, vaikka hän oli varsin pitkä. Ne olivat myöskin hyvin lihaksikkaita ja ei ihme; suurin osa niistä kantoi suurta kirvestä tai lyömämiekkaa ja olivat sonnustautuneet haarniskaan joka oli tehty osittain paksusta nahasta ja osittain metallista. Ne olivat tummansinisen turkin peitossa, josta heidän nimensäkin tuli. Yönväki oli selkeästi suunniteltu taistelutantereelle ja oli parasta olla provosoimatta niitä. Kukaan ei halunnut yhtä näistä vastustajakseen.\n\n”Jokin on pielessä”, kissa mutisi hiljaisesti heidän kävellessä lähemmäs noita olentoja.\n\nKuitenkin, mieskaksikko ei kiinnittänyt häneen paljoa huomiota.\n\nNicolas tunsi erilaista jännityksen tunnetta heidän ryhmänsä kävellessä lähemmäs Yönväen joukkoa. Se oli aivan kuin hän olisi tapaamassa jotakuta tärkeää. Kaikki sillan Yönväen edustajat olivat kiinnittäneet katseensa kolmikkoon, muttei ollut mahdollista arvata minkälaisia ajatuksia he kätkivät villisikapäihinsä. Nicolas yritti olla tuijottamatta liikaa, mutta hän ei voinut sille mitään että nämä olennot kiehtoivat häntä. Yksikään Yönväestä ei puhunut mitään ryhmän liikkuessa ohitse, joten heidän kohtaamisensa jäi lyhyeksi. He jäivät paikoilleen kolmikon astuessa sisään Taivaankullan kaupunkiin.\n\nMutta se oli ansa.\n\nRyhmä oli hädin tuskin päässyt kävelemään sisälle kaupunkiin kun he olivat joutuneet Yönväkijoukon saartamiksi. Aseiden piiri, janoten verta, osoittivat heitä kohti ja Nicolaksella oli tunne että jos he tekisivät yhdenkään pienen virheen, se olisi heidän verensä jonka nuo aseet maistaisivat. Vain sekunneissa hänen jännityksensä oli muuttunut kauhuksi. Sanat jäivät jumiin hänen kurkkuunsa eikä hän kyennyt sanomaan sanaakaan. Yhtäkkiä, hänen kohtalonsa oli Yönväen käsissä. Nuori velho ei pystynyt sanomaan mitään silloinkaan kun kissa syöksyi poispäin syvemmälle kaupunkiin, hänen pieni hahmonsa helposti luikkien ohi petomiesten kehän, hyläten Nicolaksen ja Edgarin. Yönväki ei vaikuttanut välittävän kissasta lainkaan, mahdollisesti ajatellen että hän oli pelkkä eläin, joten he eivät tehneet mitään hänen pysäyttämisekseen. Heidän huomionsa oli kokonaan kahdessa miehessä.\n\nNicolaksen väristessä pelosta, Edgar astui eteenpäin, hymyillen, näyttäen ihan liian rauhalliselta.\n\n”Tervehdys, ystäväiseni!” hän puhui. ”Minä olen tuonut teille sen mitä Kalpeanaama halusi!”\n\nHämmennys löysi tiensä nuoren velhon mieleen. Tunsiko Edgar nämä henkilöt? Ja kuka oli Kalpeanaama? Mitä oikein oli meneillään?\n\nJuuri tuolla hetkellä, vielä yksi lisää Yönväestä ilmestyi. Mutta tämä oli hitusen suurempi kuin muut ja hänellä oli jokin outo höyhenistä tehty koriste päässään. Kenties hän oli suuremmassa arvoasemassa kuin muut? \n\n”Sinä pidit sanasi. Hyvä.” Hänen äänensä oli syvä ja paksu. ”Viekää heidät vankilaan.”\n\nTämä oli se hetki kun Edgarin kasvoilla hymy vaihtui epäuskoksi.\n\n”'Heidät'? Mutta minä tein mitä käskettiin! Meillä oli sopimus!” hän parkui kun Yönväki alkoi johdattaa häntä pois Nicolaksen kanssa.\n\nNuori velho ei tiennyt mitä ajatella tästä tilanteesta. Liian monet ajatukset painivat hänen päänsä sisällä Yönväen viedessä häntä jonnekin, välillä tökkien heitä aseillaan muistuttaakseen että tästä tilanteesta ei ollut poispääsyä. \n\nMutta jopa tässä epävarmassa tilassa, yksi asia oli päivänselvä.\n\nEdgar oli pettänyt hänet.",
  "writing_bbcode_parsed": "<span style='word-wrap: break-word;'><strong>Luku 7: Petos</strong><br /><br />Sen j&auml;lkeen kun outo puhuva kissa liittyi h&auml;nen mukaansa, Nicolas periaatteessa hiipi l&auml;pi &ouml;isen mets&auml;n, yritt&auml;en liikkua niin hiljaa kuin pystyi etsiess&auml;&auml;n leiri&auml; minne h&auml;n oli j&auml;tt&auml;nyt Edgarin, kissa roikkuen h&auml;nen harteillaan. H&auml;n ei halunnut her&auml;tt&auml;&auml; vanhempaa miest&auml;. Suunnistaessaan mets&auml;ss&auml;, nuori velho huomasi ett&auml; se kummallinen tunne joka h&auml;nell&auml; oli ollut oli nyt l&auml;hestulkoon poissa, j&auml;tt&auml;en vain pienen palasen sit&auml; taakseen. H&auml;n ihmetteli miksi n&auml;in oli.<br /><br />H&auml;n p&auml;&auml;tti kysy&auml; asiasta uudelta kumppaniltaan koska t&auml;m&auml; vaikutti asioista perill&auml; olevalta.<br /><br />&rdquo;Tied&auml;tk&ouml;s&hellip;&rdquo; Nicolas yritti pit&auml;&auml; &auml;&auml;nens&auml; matalana. &rdquo;Minulla oli er&auml;s kummallinen tunne kun tulin t&auml;nne. Se tavallaan opasti minut syvemm&auml;lle mets&auml;&auml;n miss&auml; yksisarvinen oli. Minua ihmetytt&auml;&auml; mik&auml; se oikein oli, koska en oikein aisti sit&auml; en&auml;&auml;.&rdquo;<br /><br />&rdquo;Min&auml; tunsin sen my&ouml;s&rdquo;, kissa vastasi. &rdquo;Se johtuu siit&auml;, ett&auml; jotkin taikaolennot s&auml;teilev&auml;t maagista energiaansa. Tavallaan. En itse ymm&auml;rr&auml; paljoakaan siit&auml;. Yksisarvinen on ottanut et&auml;isyytt&auml;, ja niin, tuntemus on h&auml;lvennyt. Tavalliset ihmiset eiv&auml;t yleens&auml; huomaa t&auml;llaisia asioita ollenkaan. Se on sinun ja minun kaltaisten maagien lahja kyet&auml; aistimaan ne.&rdquo;<br /><br />&rdquo;Sin&auml;kin olet maagi?&rdquo; Nicolas kuulosti hivenen yll&auml;ttyneelt&auml;.<br /><br />&rdquo;Tietenkin, tomppeli&rdquo;, kissa vastasi huvittuneisuutta &auml;&auml;ness&auml;&auml;n. &rdquo;Puhuvia kissoja ei ole olemassa.&rdquo;<br /><br />T&auml;m&auml; sai Nicolaksen tuntemaan olonsa nolostuneeksi. H&auml;nen olisi pit&auml;nyt tiet&auml;&auml;. H&auml;n tunsi kuumotusta poskissaan punastumisen takia ja oli iloinen siit&auml; ett&auml; oli liian pime&auml;&auml; n&auml;hd&auml; kuinka punaisena h&auml;nen kasvonsa olivat. T&auml;m&auml; pieni kiusallinen hetki vaiensi h&auml;net ja h&auml;n jatkoi kulkuaan hiljaisuudessa. H&auml;n ei ollut vaeltanut kauas alkujaankaan, joten h&auml;nelt&auml; ei kulunut paljoa aikaa saapua leiriin. Kaikki vaikutti olevan kunnossa. Edgar oli yh&auml; sike&auml;ss&auml; unessa ja heid&auml;n tekaisemastaan pienest&auml; nuotiosta nousi yh&auml; savua. Nuori velho etsi h&auml;nen kehonsa aiemmin j&auml;tt&auml;m&auml;&auml; painaumaa pehme&auml;st&auml; sammaleesta ja asettui pitk&auml;kseen. H&auml;n kietaisi viittansa ymp&auml;rilleen kuin peiton, haukotteli hieman ja nukahti pienen tovin kuluttua. Musta kissa oli hyp&auml;nnyt maahan ja kiertyi k&auml;ppyr&auml;lle l&auml;helle nuotiota, sulkien silm&auml;ns&auml;. Kaikki kolme vietti rauhallisen y&ouml;n.<br /><br />Kun uusi p&auml;iv&auml; koitti, Edgar, kuten tavallista, oli ensimm&auml;inen joka her&auml;si unestaan. H&auml;n oli yll&auml;ttynyt siit&auml;, ett&auml; heid&auml;n porukkansa oli kasvanut yhdell&auml; hengell&auml; ja ravisteli Nicolaksen hereille hieman kovakouraisemmin kuin normaalisti.<br /><br />&rdquo;Katso, t&auml;&auml;ll&auml; on kissa!&rdquo; Edgar l&auml;hes huudahti innostuneesti ennen kuin nuori velho oli edes kunnolla tajuissaan.<br /><br />&rdquo;Mit&auml;?&rdquo; T&auml;m&auml; oli ainoa vastaus mink&auml; Nicolas kykeni antamaan noustessaan tokkuraisena sammalpedilt&auml;&auml;n, yritt&auml;en saavuttaa tietoisen tilan.<br /><br />&rdquo;T&auml;&auml;ll&auml; on kissa! Katso! Mist&auml; luulet sen tulleen?&rdquo;<br /><br />Vanhemman miehen &auml;&auml;ness&auml; oli innokkuutta, h&auml;n todella muistutti lasta joka oli riemastunut n&auml;hdess&auml;&auml;n vieraan el&auml;imen n&auml;in l&auml;helt&auml;. Nicolaksen katsoessa suuntaan johon Edgar osoitti, h&auml;n huomasi ett&auml; musta kissa oli hereill&auml; my&ouml;skin, istuen nuotion j&auml;&auml;nn&ouml;sten vieress&auml;. Kissa tuijotti Edgaria syv&auml;nsinisill&auml; silmill&auml;&auml;n, mutta oli mahdotonta kertoa mit&auml; h&auml;n tuolla hetkell&auml; ajatteli.<br /><br />Nicolas raapi hieman p&auml;&auml;t&auml;&auml;n.<br /><br />&rdquo;Min&auml;&hellip; Min&auml;, &ouml;&ouml;h&hellip;&rdquo; Nuori velho oli hitaasti her&auml;ilem&auml;ss&auml;. &rdquo;Min&auml; tapasin h&auml;net mets&auml;ss&auml;. Tai ei, oikeastaan tapasin h&auml;net kyl&auml;ss&auml;, mutta kohtasin h&auml;net nyt uudestaan&hellip; Onko se ongelma?&rdquo;<br /><br />&rdquo;Ei, ei ollenkaan!&rdquo; Edgar julisti. &rdquo;Luuletko, ett&auml; se tulee seuralaiseksemme? Se olisi melkein kuin siunaus, saada karvainen yst&auml;v&auml; seuraksi!&rdquo;<br /><br />&rdquo;&#039;H&auml;n&#039;, ei &#039;se&#039;&rdquo;, kissa murahti, heilauttaen h&auml;nt&auml;&auml;ns&auml; hiukan.<br /><br />T&auml;m&auml; todella yll&auml;tti vanhemman miehen. H&auml;n vain tuijotti kissaa suu auki, kykenem&auml;tt&auml; juurikaan muodostamaan sanoja. N&auml;k&ouml;j&auml;&auml;n h&auml;nk&auml;&auml;n ei ollut kohdannut puhuvia kissoja matkoillaan, Nicolas huomasi. Hyv&auml; tiet&auml;&auml;.<br /><br />&rdquo;Edgar, t&auml;m&auml; on&hellip; &ouml;&ouml;&hellip;&rdquo; Nicolas vilkaisi kissaa, kamppaillen sanojen kanssa. &rdquo;Mik&auml; nimesi olikaan?&rdquo;<br /><br />&rdquo;Minulla ei ole nime&auml;&rdquo;, kissa vastasi suorasukaisesti.<br /><br />Edgar raapi partaansa, n&auml;ytt&auml;en mietteli&auml;&auml;lt&auml;.<br /><br />&rdquo;Miten voi olla ett&auml; sinulla ei ole nime&auml;?&rdquo; h&auml;n kysyi.<br /><br />&rdquo;Se ei kuulu sinulle, varas&rdquo;, kissa tiuskaisi &auml;rtymyst&auml; &auml;&auml;ness&auml;&auml;n.<br /><br />Edgar n&auml;ytti silt&auml; kuin kissa olisi juuri sylk&auml;issyt nuo sanat h&auml;nen kasvoihinsa. Miehen suu sulkeutui ja avautui kuin kalalla ja h&auml;n n&auml;ytti hieman kalpealta. <br /><br />Kun vaikutti silt&auml; ett&auml; h&auml;n oli onnistunut saamaan hitusen otteen itsest&auml;&auml;n, h&auml;n silti kykeni virkkomaan vain muutaman sanan: &rdquo;Kuinka sin&auml;&hellip;?&rdquo;<br /><br />Nicolas seurasi t&auml;m&auml;n kohtauksen kehittyv&auml;n huolestuneena. H&auml;nen katseensa hyppi kissan ja vanhemman miehen v&auml;lill&auml; n&auml;iden kahden silm&auml;illen tosiansa intensiivisesti. Edgarin hyv&auml; tuuli oli nyt mennytt&auml;. H&auml;n todella n&auml;ytti joltakulta joka oli j&auml;&auml;nyt kiinni suuren valheen kanssa. Jos h&auml;n olisi ollut viaton, h&auml;n ei olisi reagoinut t&auml;ll&auml; tavalla. Vaikutti silt&auml; ett&auml; mit&auml; kissa oli aiemmin paljastanut Nicolakselle oli totta. Edgar oli varas. Nuori velho tunsi ik&auml;v&auml;n myllerryksen vatsassaan. Se oli t&auml;m&auml; tilanne joka sai h&auml;net tuntemaan olonsa pahaksi. H&auml;n oli tuntenut Edgarin jo jonkin aikaa, mutta vanhempi mies oli ilmeisesti pit&auml;nyt todellisen taustansa salassa h&auml;nelt&auml;. Mist&auml; muusta h&auml;n oli valehdellut? Nicolas tunsi olonsa avuttomaksi. H&auml;n ei tiennyt mit&auml; tehd&auml; tai sanoa.<br /><br />Kenties kissan ilmestyminen oli paha asia. Ainakin h&auml;n oli onnistunut pirstoamaan miesten matkan rauhan. Kuka tiet&auml;&auml; millaisia hankaluuksia h&auml;n saattaisi tuoda.<br /><br />Lopulta, Edgar oli se joka laittoi lopun t&auml;lle j&auml;nnittyneelle tilanteelle. H&auml;n pudisti p&auml;&auml;t&auml;&auml;n ihan kuin se voisi auttaa h&auml;nt&auml; ravistelemaan pois kissan tekem&auml;t syyt&ouml;kset. Sitten h&auml;n alkoi talloa heid&auml;n nuotionsa j&auml;&auml;nn&ouml;ksi&auml; ja pian sen j&auml;lkeen h&auml;n poimi pussinsa maasta ja heitti sen olalleen.<br /><br />&rdquo;Meid&auml;n pit&auml;isi alkaa menem&auml;&auml;n&rdquo;, vanhempi mies yksinkertaisesti tokaisi ja jatkoi v&auml;litt&ouml;m&auml;sti heid&auml;n matkaansa, ennen kuin nuori velho oli edes valmis.<br /><br />Nicolas vihdoin sai itsens&auml; yl&ouml;s sammalpedilt&auml;&auml;n ja nappasi my&ouml;s oman pussinsa, kiirehtien Edgarin per&auml;&auml;n. Musta kissa seurasi, k&auml;vellen rinnakkain Nicolaksen kanssa. Nuori velho vilkaisi h&auml;nen suuntaansa, ep&auml;varmana siit&auml; mit&auml; ajatella t&auml;st&auml; uudesta lis&auml;st&auml; heid&auml;n joukkoonsa.<br /><br />He eiv&auml;t olleet viel&auml; ehtineet kauas kun Nicolaksen oli pakko avata suunsa. Kysymys poltteli h&auml;nen kielt&auml;&auml;n.<br /><br />&rdquo;Joten&hellip; Oletko sin&auml; todella varas?&rdquo; h&auml;n kysyi, selke&auml;sti osoittaen t&auml;m&auml;n kuulustelun vanhemmalle miehelle.<br /><br />Mies pysytteli hiljaa pienen tovin, selv&auml;sti miettien jotakin.<br /><br />&rdquo;Kyll&auml;, kyll&auml; min&auml; olen&rdquo;, Edgar vastasi hiljaa.<br /><br />&rdquo;Ai&hellip; Mikset kertonut sit&auml;?&rdquo; Nicolas tiedusteli. <br /><br />Kissa p&auml;&auml;sti ulos kovan hekotuksen.<br /><br />&rdquo;Se ei ole jotakin mit&auml; ihmiset kertovat sinulle kun tapaatte&rdquo;, h&auml;n sanoi, huvittuneena.<br /><br />Nuori velho tunsi itsens&auml; typer&auml;ksi j&auml;lleen. Tuo puhuva kissa oli taitava saamaan Nicolaksen nolostumaan. Nuori velho punastui, j&auml;lleen kerran hiljentyen kiusallisen olon seurauksena.<br /><br />He k&auml;veliv&auml;t hiljaisesti, l&auml;hestulkoon ainoa &auml;&auml;ni ollen heid&auml;n omat askeleensa jotka johdattivat heit&auml; eteenp&auml;in. Toistaiseksi, ryhm&auml;n mieliala oli ollut jokseenkin synke&auml;, mutta samaa ei todellakaan voinut sanoa s&auml;&auml;st&auml;. Oli aurinkoinen p&auml;iv&auml;; maailma oli kirkas ja l&auml;mp&ouml;tila oli yh&auml; nousemassa mukavan l&auml;mp&ouml;iseksi. My&ouml;skin koko luonto vaikutti olevan hyv&auml;ll&auml; tuulella. Linnut lauloivat ja jopa parin j&auml;niksen polut ristesiv&auml;t ryhm&auml;n tien kanssa. Lopulta ymp&auml;rist&ouml;n kauneus ja leppoisuus sai Nicolaksen mielialan kohoamaan. Mutta ei mik&auml;&auml;n yll&auml;tys; luonnolla oli aina ollut rauhoittava vaikutus h&auml;neen.<br /><br />Miellytt&auml;v&auml;n tunteen kanssa, Nicolas pystyi pohtimaan asioita rauhallisemmin. Ja tietenkin, se oli h&auml;nen vanhemman kumppaninsa rikollinen tausta joka h&auml;nell&auml; oli mieless&auml;&auml;n. H&auml;n ei ollut t&auml;ysin varma mit&auml; ajatella siit&auml;. Toki, se oli v&auml;&auml;rin ja lakien vastaista, mutta asiat eiv&auml;t aina ole niin mustavalkoisia. Kuten, varkaus voi olla oikeutettu jos joku varastaisi ruokaa perheelleen. Ehk&auml; Edgar oli sellainen mies, koska h&auml;n ei vaikuttanut pahalta. Ruusupolun kyl&auml;sss&auml; ry&ouml;st&ouml;t eiv&auml;t olleet yleisi&auml; lainkaan. V&auml;ki nuoren velhon kotikyl&auml;ss&auml; oli rehellist&auml; sakkia, joten kaiken kaikkiaan siell&auml; ei tapahtunut paljoa rikoksia. Ja vaikka joku olisikin n&auml;pist&auml;nyt, he varmaan saivat pit&auml;&auml; k&auml;tens&auml;. Nicolaksen mielest&auml; vaikutti hieman &auml;&auml;rimm&auml;iselt&auml; rangaistukselta leikata jonkun k&auml;si irti. Mit&auml; Edgar oli varastanut ett&auml; se oli maksanut h&auml;nelle h&auml;nen katens&auml;? Nicolas ei uskaltanut kysy&auml;. Itse asiassa, h&auml;n ei kehdannut puhua t&auml;st&auml; koko varasaiheesta.<br /><br />Ja vaikutti silt&auml; ett&auml; ei my&ouml;sk&auml;&auml;n Edgar tai kissa. Ajan ja maiseman lipuessa ohitse, Edgar alkoi tuntua rennommalta, ja siten, heid&auml;n pienen ryhm&auml;ns&auml; mieliala kohosi. H&auml;n n&auml;ytti palautuvan takaisin omaksi iloiseksi itsekseen, kun taas kissa pysytteli varsin vaitonaisena. Kukaan ei ottanut esille aihetta ett&auml; Edgar oli varas. Se oli asia joka oli lakaistu maton alle. T&auml;m&auml; ei haitannut nuorta velhoa. H&auml;n ei ollut hyv&auml; k&auml;sittelem&auml;&auml;n konflikteja. Ja niin, heid&auml;n kolmen joukkionsa jatkoi matkaansa kuin mit&auml;&auml;n ei olisi tapahtunutkaan.<br /><br />Lopulta mets&auml; pyyhkiytyi pois, paljastaen suunnattoman ruohotasangon. Nicolas oli aivan &auml;llik&auml;ll&auml; n&auml;hdess&auml;&auml;n noin suuren paikan. H&auml;n pystyi h&auml;din tuskin n&auml;kem&auml;&auml;n toiselle puolelle aluetta! Kissan mielest&auml; h&auml;nen reaktionsa oli huvittava, ja h&auml;n hym&auml;hti hieman, mutta nuori velho ei v&auml;litt&auml;nyt t&auml;st&auml;. Ryhm&auml; ryhtyi ylitt&auml;m&auml;&auml;n ruohotasankoa. Hetken tovin j&auml;lkeen, lempe&auml; tuuli alkoi puhaltaa, hellien matkalaisia ja ruohoa ja oksia yksin&auml;isten puiden jotka t&auml;plittiv&auml;t aluetta siell&auml; ja t&auml;&auml;ll&auml;. Se toivotti kolmikolle hyv&auml;&auml; matkaa ja piti heille seuraa iltah&auml;m&auml;r&auml;&auml;n saakka, kun oli auringon vuoro vet&auml;yty&auml; pois taivaalta. Ryhm&auml; pystytti leirin ja vietti rauhallisen y&ouml;n t&auml;htien alla.<br /><br />Aamulla he her&auml;siv&auml;t aikaisin ja jatkoivat matkaansa Taivaankullan kaupunkiin. Tosin, he eiv&auml;t olleet ainoita jotka vaelsivat tasangolla. He kohtasivat pari mets&auml;st&auml;j&auml;&auml; ihmisheimosta joka asutti t&auml;t&auml; aluetta. N&auml;m&auml; muukalaiset ratsastivat hevosilla, jotka olivat kaikista arvokkain el&auml;in heille. Heimolaiset olivat varsin yst&auml;v&auml;llist&auml; v&auml;ke&auml; ja jopa tarjosivat jokusen pienen kimpaleen kuivattua lihaa ryhm&auml;lle. T&auml;m&auml;n mukavan tapaamisen j&auml;lkeen heid&auml;n tiens&auml; erkaantuivat ja ryhm&auml; jatkoi polullaan ruohotasangon ylitt&auml;miseksi. Se vei heilt&auml; toisenkin p&auml;iv&auml;n alueen toisen puolen saavuttamiseksi, ja juuri kun pimeys oli k&auml;&auml;rim&auml;ss&auml; maailmaa vaippaansa, ryhm&auml; oli saapunut toisen mets&auml;n puurajalle, onnistuneesti p&auml;&auml;tt&auml;en heid&auml;n matkansa ruohotasangon halki. He olisivat kenties viett&auml;neet rauhallisen y&ouml;n, mutta sitten kissa istutti huolen siemenen.<br /><br />H&auml;n toi esille ett&auml; oli omituista etteiv&auml;t he olleet kohdanneet muita ihmisi&auml; heid&auml;n matkansa aikana. Se oli erityisesti outoa koska he olivat suuntaamassa suureen kaupunkiin, joten muita matkaajia olisi pit&auml;nyt olla suunnaten sis&auml;&auml;n ja pois tuosta paikasta. T&auml;m&auml;nkaltaiset ajatukset eiv&auml;t olleet edes k&auml;yneet nuoren velhon mieless&auml;, sill&auml; h&auml;n oli ollut kokonaan j&auml;nnityksen valtaama. Kuitenkin, kissan havainnointi sai h&auml;net kyll&auml; miettim&auml;&auml;n. Tosin, Edgar sivuutti asian, h&auml;nen j&auml;rkeilyns&auml; ollen ett&auml; he olivat tulossa suunnasta joka ei ollut vilkas, joten, se ei ollut niin kummallista. Joukko ei keskustellut asiasta sen enemp&auml;&auml;, ja meniv&auml;t vain nukkumaan.<br /><br />He olivat l&auml;hestym&auml;ss&auml; m&auml;&auml;r&auml;np&auml;&auml;t&auml;&auml;n. Kun uusi p&auml;iv&auml; valkeni, ryhm&auml; her&auml;si aikaisin aloittaakseen viimeisen osuuden matkastaan kohti suurta kaupunkia. Heid&auml;n t&auml;ytyi vain menn&auml; l&auml;pi mets&auml;tilkun ja he tulisivat Taivaankullan laitamille. Vaikutti silt&auml; ett&auml; s&auml;&auml; suosi heit&auml; j&auml;lleen kerran ja p&auml;iv&auml;st&auml; kehittyikin miellytt&auml;v&auml;. Lempe&auml; auringonpaiste sai Nicolaksen ja Edgarin hyv&auml;lle tuulelle, mutta kissa pysytteli pid&auml;tt&auml;ytyv&auml;isen&auml;. H&auml;n ei puhunut paljoa mit&auml;&auml;n sill&auml; v&auml;lin kuin nuori velho ja vanhempi mies kannattelivat kevytt&auml; keskustelua yll&auml; heid&auml;n k&auml;velless&auml;&auml;n eteenp&auml;in.<br /><br />Lopulta, kun kultainen aurinko alkoi laskeutua taivaalta, joukko onnistui p&auml;&auml;sem&auml;&auml;n v&auml;lietapilleen: Taivaankullan kaupunkiin.<br /><br />Valtaisan rakennelman n&auml;ky oli ihmeellinen Nicolaksen silmiss&auml;. H&auml;n ei ollut koskaan n&auml;hnyt mit&auml;&auml;n sen kaltaista, h&auml;n oli vain uneksinut t&auml;m&auml;n kaltaisista paikoista. Suunnattomat muurit piirittiv&auml;t valtavaa kaupunkia, ja kapea virta ymp&auml;r&ouml;i paikkaa. Siit&auml; suunnasta josta joukkio oli tulossa, tie kaupunkiin muuttui sillaksi joka piti ylitt&auml;&auml; jos halusi p&auml;&auml;st&auml; sis&auml;lle asutukseen. Sillan alkua vartioivat kaksi valtavaa patsasta jotka esittiv&auml;t myyttisi&auml; petoja joita Nicolas ei osannut nimet&auml;. Taivaankullan kaupunki oli enimm&auml;kseen muuriensa k&auml;tkem&auml;, tehden siit&auml; matkalaisille houkuttelevan astua sis&auml;&auml;n portista ja n&auml;hd&auml; millaista el&auml;m&auml;&auml; sis&auml;lle k&auml;tkeytyi. Tietenkin, t&auml;m&auml; sai nuoren velhon hyvin innokkaaksi ja halukkaaksi kokea itse kaupungin ilot. H&auml;n ei edes huomannut ett&auml; h&auml;nen vauhtinsa kiihtyi h&auml;nen jatkaessa eteenp&auml;in, Edgar ja kissa seuraten h&auml;nt&auml; maltillisemmin.<br /><br />Heid&auml;n polkunsa tuotua heid&auml;t pitk&auml;lle kivisillalle ja heid&auml;n alkaessa ylitt&auml;&auml; sit&auml;, Nicolas huomasi jotakin erityist&auml; odottamassa rakennelman toisessa p&auml;&auml;ss&auml;. Kaupungin portin luona oli tusina hahmoa. N&auml;ytti silt&auml; kuin ne olisivat vartioineet jotakin. Kolmikon p&auml;&auml;stess&auml; l&auml;hemm&auml;s ja l&auml;hemm&auml;s, Nicolas onnistui vihdoin erottamaan mit&auml; ne olivat.<br /><br />Y&ouml;nv&auml;ke&auml;. Sill&auml;h&auml;n nimell&auml; Edgar oli kutsunut niit&auml;? Olentoja jotka olivat kuin ihmisen ja villisian risteytys. Ne olivat kaksijalkaisia otuksia ja selke&auml;sti pidempi&auml; kuin keskiverto ihminen &ndash; jopa Nicolastakin pidempi&auml;, vaikka h&auml;n oli varsin pitk&auml;. Ne olivat my&ouml;skin hyvin lihaksikkaita ja ei ihme; suurin osa niist&auml; kantoi suurta kirvest&auml; tai ly&ouml;m&auml;miekkaa ja olivat sonnustautuneet haarniskaan joka oli tehty osittain paksusta nahasta ja osittain metallista. Ne olivat tummansinisen turkin peitossa, josta heid&auml;n nimens&auml;kin tuli. Y&ouml;nv&auml;ki oli selke&auml;sti suunniteltu taistelutantereelle ja oli parasta olla provosoimatta niit&auml;. Kukaan ei halunnut yht&auml; n&auml;ist&auml; vastustajakseen.<br /><br />&rdquo;Jokin on pieless&auml;&rdquo;, kissa mutisi hiljaisesti heid&auml;n k&auml;velless&auml; l&auml;hemm&auml;s noita olentoja.<br /><br />Kuitenkin, mieskaksikko ei kiinnitt&auml;nyt h&auml;neen paljoa huomiota.<br /><br />Nicolas tunsi erilaista j&auml;nnityksen tunnetta heid&auml;n ryhm&auml;ns&auml; k&auml;velless&auml; l&auml;hemm&auml;s Y&ouml;nv&auml;en joukkoa. Se oli aivan kuin h&auml;n olisi tapaamassa jotakuta t&auml;rke&auml;&auml;. Kaikki sillan Y&ouml;nv&auml;en edustajat olivat kiinnitt&auml;neet katseensa kolmikkoon, muttei ollut mahdollista arvata mink&auml;laisia ajatuksia he k&auml;tkiv&auml;t villisikap&auml;ihins&auml;. Nicolas yritti olla tuijottamatta liikaa, mutta h&auml;n ei voinut sille mit&auml;&auml;n ett&auml; n&auml;m&auml; olennot kiehtoivat h&auml;nt&auml;. Yksik&auml;&auml;n Y&ouml;nv&auml;est&auml; ei puhunut mit&auml;&auml;n ryhm&auml;n liikkuessa ohitse, joten heid&auml;n kohtaamisensa j&auml;i lyhyeksi. He j&auml;iv&auml;t paikoilleen kolmikon astuessa sis&auml;&auml;n Taivaankullan kaupunkiin.<br /><br />Mutta se oli ansa.<br /><br />Ryhm&auml; oli h&auml;din tuskin p&auml;&auml;ssyt k&auml;velem&auml;&auml;n sis&auml;lle kaupunkiin kun he olivat joutuneet Y&ouml;nv&auml;kijoukon saartamiksi. Aseiden piiri, janoten verta, osoittivat heit&auml; kohti ja Nicolaksella oli tunne ett&auml; jos he tekisiv&auml;t yhdenk&auml;&auml;n pienen virheen, se olisi heid&auml;n verens&auml; jonka nuo aseet maistaisivat. Vain sekunneissa h&auml;nen j&auml;nnityksens&auml; oli muuttunut kauhuksi. Sanat j&auml;iv&auml;t jumiin h&auml;nen kurkkuunsa eik&auml; h&auml;n kyennyt sanomaan sanaakaan. Yht&auml;kki&auml;, h&auml;nen kohtalonsa oli Y&ouml;nv&auml;en k&auml;siss&auml;. Nuori velho ei pystynyt sanomaan mit&auml;&auml;n silloinkaan kun kissa sy&ouml;ksyi poisp&auml;in syvemm&auml;lle kaupunkiin, h&auml;nen pieni hahmonsa helposti luikkien ohi petomiesten keh&auml;n, hyl&auml;ten Nicolaksen ja Edgarin. Y&ouml;nv&auml;ki ei vaikuttanut v&auml;litt&auml;v&auml;n kissasta lainkaan, mahdollisesti ajatellen ett&auml; h&auml;n oli pelkk&auml; el&auml;in, joten he eiv&auml;t tehneet mit&auml;&auml;n h&auml;nen pys&auml;ytt&auml;misekseen. Heid&auml;n huomionsa oli kokonaan kahdessa miehess&auml;.<br /><br />Nicolaksen v&auml;ristess&auml; pelosta, Edgar astui eteenp&auml;in, hymyillen, n&auml;ytt&auml;en ihan liian rauhalliselta.<br /><br />&rdquo;Tervehdys, yst&auml;v&auml;iseni!&rdquo; h&auml;n puhui. &rdquo;Min&auml; olen tuonut teille sen mit&auml; Kalpeanaama halusi!&rdquo;<br /><br />H&auml;mmennys l&ouml;ysi tiens&auml; nuoren velhon mieleen. Tunsiko Edgar n&auml;m&auml; henkil&ouml;t? Ja kuka oli Kalpeanaama? Mit&auml; oikein oli meneill&auml;&auml;n?<br /><br />Juuri tuolla hetkell&auml;, viel&auml; yksi lis&auml;&auml; Y&ouml;nv&auml;est&auml; ilmestyi. Mutta t&auml;m&auml; oli hitusen suurempi kuin muut ja h&auml;nell&auml; oli jokin outo h&ouml;yhenist&auml; tehty koriste p&auml;&auml;ss&auml;&auml;n. Kenties h&auml;n oli suuremmassa arvoasemassa kuin muut? <br /><br />&rdquo;Sin&auml; pidit sanasi. Hyv&auml;.&rdquo; H&auml;nen &auml;&auml;nens&auml; oli syv&auml; ja paksu. &rdquo;Viek&auml;&auml; heid&auml;t vankilaan.&rdquo;<br /><br />T&auml;m&auml; oli se hetki kun Edgarin kasvoilla hymy vaihtui ep&auml;uskoksi.<br /><br />&rdquo;&#039;Heid&auml;t&#039;? Mutta min&auml; tein mit&auml; k&auml;skettiin! Meill&auml; oli sopimus!&rdquo; h&auml;n parkui kun Y&ouml;nv&auml;ki alkoi johdattaa h&auml;nt&auml; pois Nicolaksen kanssa.<br /><br />Nuori velho ei tiennyt mit&auml; ajatella t&auml;st&auml; tilanteesta. Liian monet ajatukset painivat h&auml;nen p&auml;&auml;ns&auml; sis&auml;ll&auml; Y&ouml;nv&auml;en viedess&auml; h&auml;nt&auml; jonnekin, v&auml;lill&auml; t&ouml;kkien heit&auml; aseillaan muistuttaakseen ett&auml; t&auml;st&auml; tilanteesta ei ollut poisp&auml;&auml;sy&auml;. <br /><br />Mutta jopa t&auml;ss&auml; ep&auml;varmassa tilassa, yksi asia oli p&auml;iv&auml;nselv&auml;.<br /><br />Edgar oli pett&auml;nyt h&auml;net.</span>",
  "pools_count": 1,
  "title": "Velhon kissa - Luku 7",
  "deleted": "f",
  "public": "t",
  "mimetype": "text/plain",
  "pagecount": "1",
  "rating_id": "0",
  "rating_name": "General",
  "ratings": [],
  "submission_type_id": "12",
  "type_name": "Writing - Document",
  "guest_block": "f",
  "friends_only": "f",
  "comments_count": "0",
  "views": "10"
}